KøbenhavnsBrandvæsensHistorie
hele Slottet, men ikke fundet Brandredskaberne i ønskelig Stand eller i tilstrækkeligt Antal. Adskillige Kaminer og Skorstensrør va r ikke ind r e t te t med tilbørlig Forsigtighed, og paa liere Hølofter var Høet stoppet tæ t om Skorstensrørene. Fra et af Hølofterne var der oven i Købet Gennemgang til et Snedkerværksted. Det blev overdraget Vicebrandmajor Mentz a t istandsæ tte Brand red skaberne („den store Maskine, som staar i Sprøjtehuset under Slottet, den store engelske Sprøjte, som staar i Vognremisen, 4 Gemaksprøjter og 2 Kompagn isprø jter“) og a t levere yderlig 4 Gemaksprøjter og 10 Kompagnisprøjter, saaledes a t S lo ttet ialt fik 22 Sprøjter. For et aarligt Vederlag af 166 Rdlr. skulde han passe Slottets Sprøjter og andre B rand redskaber, „smøre og lapsalve dem“ . Desuden blev der anskaffet en Del Vandtønder og -kar, navnlig til Lofterne, og paa Lofterne over Staldene blev anb rag t tre store Vandbeholdere af Kobber. Derimod maa tte de foreslaaede tre Trykværker, der skulde have presset Vandet op i store Marmorbeholdere paa Loftet, vente til bedre Tider. Det samme maa tte Forslaget om, a t Mentz mod et aarligt Vederlag paa 200 Rdlr. skulde inspicere Brandvag terne paa S lottet 2—3 Gange om Ugen2). Slo ttet havde fra sin Opførelse et meget indviklet System af murede Kanaler med deri anbragte Kakkelovnsrør, som i alle Retninger k ryd sede S lo tte t og bl. a. førtes ud under Gulvene i de lange Gange. An bringelsen af disse Rør havde ved Slottets Bygning været overdraget en „Pla ttenslager“ Jensen, som havde uda rbe jde t et nøjagtigt Kort over deres Beliggenhed og senere fik det Hverv a t holde Rørene rene. Ved hans Død gik Korte t og Rensningsarbejdet i Arv til hans Søn. Da nu Bygningsdirektionen fand t Betalingen for Rensningen for høj, beslu t tede man — trods Slotsfogdens meget energiske Advarsler — a t bort- licitere Arbejdet; det blev overdraget en svensk „Pla ttenslager“ for en Betaling, hvorom Slotsfogden udtalte, a t han ikke begreb, hvorledes Svenskeren vilde kunne bestride Omkostningerne til Folkeløn, naar Ar bejdet skulde gøres saa ofte og saa forsvarligt, som det burde. Trods alle Forbedringer kunde Bygningsdirektionen saaledes ikke fjerne den Fare, der truede fra Skorstenene og Kanalerne, og i April 1779 udta lte den, „a t Skorstensbrand oftere hænder paa Slottet, end det 192
Made with FlippingBook