![Show Menu](styles/mobile-menu.png)
![Page Background](./../common/page-substrates/page0022.jpg)
usunde og uhygiejniske forhold, den levede under, svækkedes overfor de
epidemier, som jævnt hen hærgede hovedstaden. Blot af kopper døde saa
ledes i sidste halvdel af det 18. aarh. 12.268 personer.
Heller ikke Nybørs undgik sin skæbne!
Endnu i 1664 ejedes »De (oprindelig) syv Søstre« af Henrik Muller, men maa
snart efter være blevet overdraget til hans børn. 1668 tilhørte hjørnehuset
mod Børsen saaledes sønnen Jørgen Muller, den følgende ejendom hans
svigersøn Johannes Fincke til Skullerupholm, hans søn Henrik ejede den
tredie, den fjerde tilhørte svigersønnen Thomas Fincke til Lejregaard, den
femte sønnen Frantz, den sjette svigersønnen dr. Caspar Bartholin til Kor-
nerupgaard og den syvende sønnen Christian, medens sønnen Henrik og
saa stod opført som ejer af pakhuset ud til Knippelsbro.
Slægten tilhørte det københavnske patriciat, hvis medlemmer omfattede
Saavel storkøbmænd som en lang række professorer ved universitetet, og
dets indflydelsesrige stilling styrkedes af deres indbyrdes slægtsskabsfor-
hold. Ejere af Nybørs forblev Henrik Mullers efterkommere imidlertid
gennemsnitlig kun en halv snes aar. I grundtaxten 1689 ses komplekset at
være gaaet ud af familiens besiddelse. Blandt de ny ejere var storkøbman
den Claus Byssing, der 1683 lod sin gaard paa hjørnet ved Børsen, »som jeg
selv beboer«, forsikre i Skatkammerets Brandkompagni, hvis fundats date
rede sig fra den 1. oktober 1682. Denne ejendom, der laa paa samme sted,
som den, hvor Aug. Borgens assurancefirma senere flyttede ind, var saa
ledes en af de første i København, der brandforsikredes.
Som allerede nævnt, berørtes Nybørs ikke direkte af branden 1728, men
mange, der havde mistet hus og hjem, fandt et foreløbigt logis i »De syv
Søstre«, og en af ejendommene husede ikke mindre end 39 personer. Selv
om denne forøgelse af husbeboernes antal var rent midlertidig, varede det
dog ikke længe, før ejerne indsaa, at husene som følge af det stigende be
folkningstal maatte kunne udnyttes langt mere økonomisk end hidtil.
1738 træffes saaledes den første »logerende paa salen« - en doktor Piper, der
et par aar senere havde en husstand paa fem personer.
Exemplet smittede! Snart blev det ganske naturligt for Nybørs ejere at ud
leje førstesalen, selv om det endnu kunne ske, at en lejer beboede begge
etager. For at opnaa den største udnyttelse, ombyggedes husene. I tag
etagen indrettedes værelser og mindre værksteder, sidefløjene i gaardene
forhøjedes til fordel for lejlighederne i forhuset, og da ejendommene efter-
26