![Show Menu](styles/mobile-menu.png)
![Page Background](./../common/page-substrates/page0048.jpg)
kun for at forhindre, at nogen Ansøger skal kunne sikre sig Hjælp
fra flere Foreninger, idet det havde vist sig, al enkelte entrepre
nante Familier havde faaet tildelt Udstyr fra liere Steder, og saa
sat vort paa Laanekontoret.
Det var naturligvis yderst smigrende for os, at vort Udstyr
var det, der kunde laanes mest paa, men det havde jo ganske vist
ikke været vor Tanke med Tildelingen af Hjælpen, hvorfor vi
da ogsaa fandt, at noget maatte der gøres.
Naturligvis blev Tøjet løst hjem og skænket til andre Institu
tioner, f. Eks. til Børnenes Kontor, men Samarbejdet med Menig-
hedsplejen og de mere specielle Konfirmandopklædningsforeninger
blev alligevel etableret og har bestaaet — forhaabentlig lil gensidig
Gavn — i alle de senere Aar, og endda efterhaanden i betydelig
udvidet Grad, idet man søgte og opnaaede et aldeles nødvendigt
Samarbejde med Distriktsforstanderne i København.
Denne Bogs Forfatter, som netop førte Forhandlingerne med
Magistratens 3. Afdeling, erindrer Kontorchef
T
hierrys
elskværdige
Imødekommenhed overfor vor den Gang ikke ret store Forening,
en Elskværdighed, som bl. a. gav sig Udslag i en Diskussion om
Nøden her i Byen og om de Nødlidende, der havde kendt bedre
Dage, og nu søgte at skjule deres Nødstilstand af Skamfuldhed
eller andre Grunde.
Han indrømmede, at Propforeningen næppe fuldt ud havde
Forpligtelse til at tage sig af saadanne, da disse jo hovedsagelig
rekruteredes fra de højere Samfundslag, og som Eksempel næv
nede han et Par ældre Damer, hvis Forældre ofte havde været
Vært for Frederik den Syvende, men søm nu maatte kæmpe for
at holde sig oven Vande.
At Propforeningen dog hovedsagelig hjalp dem, der hele deres
Liv havde levet paa Skyggesiden, fandt han alligevel ret ind
lysende.
Paa Medlemsmødet, der afholdtes den 17. Maj paa »Ny Ravns
borg«, fremførte
V
ilh
. N
ielsen
en Anke over Udstyrets Udlevering
paa Keglebanen paa »Ny Ravnsborg«, og Bestyrelsen maatte med
Haand og Mund love at sørge for bedre Lokale til den næste Ud
deling.
V
ilh
. N
ielsen
var i det hele taget Kritikeren paa vore Møder
og Generalforsamlinger. Han var en varmhjertet og godlidende
Mand, men et forfærdeligt Brushoved, der nok skulde hitte noget
at slaa ned paa, men han gjorde det i den bedste Mening og paa en
saadan Maade, at selv om man blev gal i Hovedet paa ham straks,
maatte man snart lade Vreden fordampe og indrømme, at noget
47