ChristianWinther_II
216
—
—
første Øjekast mindst lover et Menneske med saamegen Fantasi og Humor“. I disse Aar holdt Winther ogsaa Omgang med H C. Andersen, hvilket jeg veed fra denne selv, og som ogsaa fremgaaer af følgende Linier i det samme Brev fra W. til K n u d Sidenius: „Andersen skriver en poetisk, Maanederne karakteriserende A lmanak1), hvilken han, efter som den bliver til, kommer og fore læser mig. Der er meget Smukt deri, men ogsaa me get Pjat“. Stærk Sympati for Andersen røbe disse Linier ikke — og heller ikke fremgaaer saadan af hans Udtalelse S. 201 — ; skjøndt Forholdet mellem dem altid vedblev med at være venskabeligt, kunde Winther dog raillere ikke lidet over sin Kollega og lavede en gang om ham det lille Vers: Den gpde Hr. H. C., hvor han dog kan vaase! Den 19de April 1833 skriver han alligevel venligt i Andersens Album ved dennes Afrejse til Syden og priser hans smukke Sang og hans Hjærtelag. Andersen havde Aaret før i „Vignetter til danske Digtere“ skrevet om Winther et Vers, som han anderledes smukt senere formede saaledes:
I Marmor smulrer mangt et Navn herneden; i „Træsnit“ Dit skal staa for Evigheden.
Winther var stræng overfor Alt, han skimtede Uær lighed i, og det irriterede ham, da Andersen lod „Mu latten“ opføres, udenat det var bemærket, at Stoffet b „Aarets tolv Maaneder“.
Made with FlippingBook