![Show Menu](styles/mobile-menu.png)
![Page Background](./../common/page-substrates/page0067.jpg)
F ra den
gam le
m osaiske
K irkegaard.
M onum en te rne ove r F ab e r og Top-
søe. Foren ingen til H ov ed staden s Fo rskønnelse h a r nu b eslu tte t sig til a t
tage Spø rg sm aa le t om vo re G rav
m inde r og vo re G rav stede rs U dsty re lse op. Den se r i det sto re Publikum sa a m ange , d e r h av e b aad e
Ly st og Raad til a t sm ykke deres
G rave :— de savne b lo t Vejledningen.
Paa alle and re O m ra a d e r h a r den
sto re Masse — fra M usæer, ved
F o red rag , ved Bøger og B illedvæ rker, gennem Sko leunderv isningen —
faae t Paav irkn ingen og In teressen
for det Skønne.
H e r foreligger de rim od et ganske
fo rsøm t Felt, og i V irkeligheden s ta a r
i Ø jeb likket Pub likum ganske h jæ lpe løst, fordi det ikke ved, h v o r det skal
henvende sig.
En Enke, d e r søger sig en Sten til
sin Mands G rav, finder m aa sk e p aa
K irkegaa rden et eller and e t G rav mæ le, som in te re s se re r hende. Ikke
kan hun da faa Vejledning om, hvem
60
d e r h a r tegnet og ud fø rt dette. Blot
vo re K un stne re vilde signere deres
V æ rk e r. H un v o v e r ej he ller a t h en vende sig til K unstne ren , ford i d er
ej h e lle r p a a dette Felt e r sk ab t den
fo rnødne R appo rt m e llem K un stne rne og Publikum . H un h a v n e r da
uvægerlig i et a f de s to re G rav sten sm agasine r. De ligger jo lige ved
K irk eg aa rd en e , h a r fo røv rig t s trak s
e fter M andens Død m e ld t sig hos
hende m ed d eres K ata loger. H un e r
ganske v ist ikke tilfred s m ed , hv ad
hun se r — m en hun ska l jo h av e
en Afgørelse. H un tag e r da een a t
de D ød sstene , som H u n d red e r fø r
h ende h a r tage t, som ikke b id rag e r
d e t m indste til a t k a r a k te r is e re den
Afdøde, og som det ald rig vil glæde
h ende selv a t se p aa . T ilm ed e r de
u fo rho ld smæ ssig dy re. Men se b lo t
disse Udsalg m ed d eres so rte po lered e F lader, Obelisker, k næ kk ed e
Søjler, d e r fo r T iden e r p aa Mode i
vo re G rav sten sm aga sin e r og d e rm ed ogsaa p a a vo re K irkegaa rde .
H un d red e r, ja ofte Tu sinder a f K ro n e r ofres d e r p a a sa a d a n t et Mons trum , m eden s m an fo r den halve
Pris sku lde kunne faa noget v irk e ligt sm uk t.
I hele L adn ing e r ind fø res de til os
fra U d lande t —m eden s det natu rlige
dog v a r, a t v o r hjem lige Indu stri beskæ ftigedes h e rm ed .
Samm enlign b lo t disse m eget ud b red te so rte Sten m ed flere a f de beskedne, m en dog sm ukke G ravstene ,
som v o r Tids K un stne re h a r tegnet.
Det e r ikke fo r a t frem hæ v e som
noget sæ rligt, a t jeg s ta n d se r et Øjeblik ved den fo rd ringsløse Sten, som
S tuckenbergs V enner h a r sa t p a a
h an s G rav. Den e r tegnet a f en Kunstner, det se r m an strak s, den e r y n defuld og dog sa a uendelig enkel.
D er e r dog m a a sk e noget, som De
ikke e r ganske tilfreds m ed : Det e r
In sk rip tion e n : Skriften, d e r fa lde r ud
a f Stilen. Den h a r sikk e rt ikke væ re t app ro b e re t a f K unstneren .
Denne F o rsynde lse , d e r fo røv rig t
ikke h e r e r sa a stødende som p aa
sa a m ange and re M onum en ter, træ ffer m an a tte r og a tte r paa . L ad
e n d e l i g K un stne ren faa Lov a t
fu ldføre sit A rbejde. L ad ikke an d re bringe D isha rm on i i dette.