![Show Menu](styles/mobile-menu.png)
![Page Background](./../common/page-substrates/page0056.jpg)
Vi står framfor
eit år som kan medføre store
endringar. Først og fremst kan det råke oss alle
som privatpersonar at den økonomiske bobla
som vi nordmenn har levd i dei seinare åra, ser
ut til å sprekkje. Medan innbyggjarane i alle dei
andre landa i den vestlege verda har opplevd
økonomisk krise i fleire år, har dei fleste her i
landet surfa av garde på ei blanding av høg pris
på olje og andre eksportprodukt, låge import-
prisar og låg rente. Fallet i oljeprisen, og det
etterfølgjande fallet i kronekursen, vil kunne
bety vanskelegare økonomiske realitetar for dei
fleste av oss, men også for det norske velferds-
samfunnet.
Dette er bakteppet
når vi utover i året skal
vurdere ei rad forslag til endringar i det norske
utdanningssystemet og i arbeidslivet generelt.
Når dette blir skrive, er det spesielt regjeringa
sine forslag til endringar i arbeidsmiljølova som
står på dagsorden. Unio, LO og YS har alle ved-
teke at dei vil protestere mot desse endringane
med det sterkaste verkemiddelet dei rår over
mellom tariffoppgjera: politisk streik. I sum
betyr endringane meir usikre arbeidstilhøve,
dårlegare betaling for arbeid utanfor normal-
arbeidsdagen og mindre makt til dei tilsette sine
organisasjonar. Med andre ord, ein gåvepakke
til arbeidsgjevarane. I mangelen på eit truverdig
kunnskapsgrunnlag for forslaga, skuvar regje-
ringa dei svake som står utanfor arbeidslivet,
framfor seg.
Kvalitet gjennom konkurranse
ser ut til å vere
ein av dei mest fundamentale ideologiske sty-
repinnane i vår tid. Det merkar vi ikkje minst
i utdanningssektoren. For å kunne samanlikne
resultat, i ein sektor der vi byggjer menneske,
blir mange tilsette pålagt eit måle- og registre-
ringsregime nesten utan grenser. I tillegg til at
dette stel mykje tid frå kjerneoppgåvene og har
ein lei tendens til å undertrykke dei allmenn-
dannande måla for opplæringa, er måleresultata
like usikre som dei vurderingane som blir gjort
når ein prøveprestasjon skal plasserast på ein
skala. Både nasjonalt og internasjonalt blir det
brukt svært store ressursar på å produsere denne
typen dokumentasjon av læringsresultat.
Forslaget om ny privatskulelov
er også grunn-
gjeve med at det vil betre kvaliteten på opp-
læringa at skular konkurrerer om elevane på
grunnlag av resultat. Dessutan hentar ein fram
igjen det retoriske knepet frå Kristin Clemet si
statsrådstid og døyper lova om til «friskule-
lova». Alle veit at dette «frie» valet i hovudsak
gjeld dei som bur i by og har foreldre med bøker
langs veggane og pengar på bok. Dessutan finst
det svært lite forsking som viser at denne typen
konkurranse mellom skular fører til betre elev-
resultat. Tvert om, OECD sin statistikk viser at
offentlege skular gjer det vel så godt som pri-
vate når ein tar omsyn til elevane sin familie-
bakgrunn. Kanskje er det meir relevant å sjå på
dei meir langsiktige verknadane av utdanning
når ein skal vurdere kvaliteten, til dømes FN sin
Human Development Report for 2014, der Norge
rangerar på topp.
Både barnehagen og skulen
er på full fart inn i
ei rekrutteringskrise, trass i satsingar som Glød
og Gnist. Både nasjonale og kommunale styres-
«Konkurranse ser ut til
å vere ein av dei mest
fundamentale ideologiske
styrepinnane i vår tid.»
2015
Fra forbundet
Utdanningsforbundet
Ragnhild Lied
|
leiar
FOTO
TOM-EGILJENSEN
56 |
UTDANNING
nr. 1/9. januar 2015
makter verkar handlingslamma når det gjeld å
møte krisa med effektive mottiltak. Ettersom det
er dei nasjonale styresmaktene som kontrollerer
dei økonomiske rammene for kommunesekto-
ren, må dei ta hovudansvaret for å endre situa-
sjonen. Lønnsnivået i sektoren ligg no på om lag
75 prosent av lønna til tilsette med same utdan-
ningsnivå i resten av samfunnet. Samtidig argu-
menterer styresmaktene, på grunnlag av dårleg
og feiltolka forsking, at talet på barn og elevar
pr. tilsett lærar ikkje verkar inn på kvaliteten
av opplæringa. Ein ny metastudie frå National
Education Policy Center i USA konkluderer med
at små elevgrupper har stor og varig positiv inn-
verknad på elevresultat.
Og medan vi arbeider
med desse og mange andre
store og viktige saker som vil påverke kvaliteten
på utdanninga og arbeidskvardagen for medlem-
mene, skal vi bu oss til landsmøte i november.
Det møtet må handle om korleis vi skal kunne
byggje ein enno sterkare organisasjon som kan
vise styresmaktene andre vegar for utvikling
av norsk barnehage og skule enn dei som styrer
mot krise. Vi må overtyde dei om at aldri er det
viktigare å satse på utdanning enn i krisetider.