![Show Menu](styles/mobile-menu.png)
![Page Background](./../common/page-substrates/page0194.jpg)
1 9 0
Maaneder m a atte de elskelige Silkeborg?Borgere døje mig paa
Scenen, og siden h ar jeg kun tu rd e t komme incognito til Him?
melbjergbyen. Jeg fo rtsatte mine sceniske »Triumfer« i smaa
sjællandske Provinsbyer, hvor jeg hos Dir.
Carl Langballe
—
nu Pantom imeteatrets adstadige Kassander — optraa d te i »Tor*
denskjold i Dynekilen«. Jeg spillede Poul Sparre, og han bliver
som bekend t
ikke
skudt i sidste Akt, hvilket vakte megen Fors
trydelse hos Publikum.
Saa vendte jeg, efter at have væ ret Soldat i 2 A a r og gaaet
af som »Evighedskornet«, tilbage til Pressen, og fra R ingsted
hentede R edak tør
I. A . Hansen
mig ind til »København«. Det
skete i 1923 og i de siden da forløbne A a r har jeg virket ved
dette Blad, ved »B. T.«, »Morgenbladet« og »Aftenbladet«. I
et Par A a r var jeg bosat i Berlin som K o rrespon dent til »Mor*
genbladet«, der desværre i 1931 gik al Kødets Gang, befordret i
Graven af Red. /Isger
Karstensen.
Gennem min V irksomhed som Forlystelsesjournalist og
T eateranm eld er havde imidlertid T e a tr e t a tte r faaet Tag i mig,
og der fulgte derefter en Række Engagementer i Forlystelses?
livets Tjeneste. Som Dir.
Frede Skaarups
Sekretæ r medvirkede
jeg ved Mistinguettes Gæstespil her, og det var mig, der havde
Mod til at byde hende paa Jiakkebøf i »Grøften«. D e t gør jeg
aldrig mere! Saa virkede jeg som Pressesekretæ r ved Djigit?Ko?
sakkernes berømmelige O p træ de n herhjemme, senere ved Wie?
nerdirektøren
Georg Hohenbergs
A rrang emen ter:
Josephine Bat
ker, Georges Boulanger, Lilly Gyenes
yndige Zigøjnerorkester,
med hvilket jeg rejste D anm ark ru n d t . . . . og meget andet. Selv
startede jeg i Fjor E fteraar »De tre fra D e t kongelige — og
Ole Willumsen«,
der opnaaede den største Balletsukces, et Bal?
let?Ensemble udenfor D e t kgl. T eate r nogensinde har opnaaet i
Danmark, og i Foraaret havde jeg den Fornøjelse at præsen?
tere Provinsen for
Ellen Gottschalch
i »Landmandsliv«.
Men Afveksling — Afveksling — maa der til, og da Dir.
W illy
Schumann
‘tilbød mig at blive Reklame? og Pressechef for sin
Cirkus, sagde jeg derfor straks Ja! Og allerede nu h ar jeg læ rt
at tale flydende med saavel Elefanter som Chimpanser sam t med
»der Willy«. D e t sidste er maaske det sværeste.
Hv ad det næste bliver, aner ingen. Jeg har ikke faaet stillet
m it Horoskop, idet saa enhver Spænding vilde forsvinde. Og
det er Spændingen, der gør Livet væ rd at leve.