![Show Menu](styles/mobile-menu.png)
![Page Background](./../common/page-substrates/page0122.jpg)
Den rolle - sagde han - et selskab som Det Kongelige Kjøbenhavnske Skyde
selskab og Danske Broderskab kan spille i det officielle dagligliv, ændres natur
ligt med udviklingen og tiderne, men brødrenes kærlighed til kongehus og fæd
reland er forblevet uændret og er den stærke, idealistiske baggrund, der har gjort
vort selskab levedygtigt gennem disse 650 år«.
Under stor begejstring afsløredes Jeppe Eisners portræt af dronningen, en
fanfare blev spillet, og br. Enrum sluttede: »Det er ikke ofte man i vore tider får
lejlighed dertil, men jeg vil gerne i aften på alle brødres - og - jeg er sikker på
også på alle gæsters vegne bekræfte vor kærlighed, vor hengivenhed, vor loyali
tet og vor respekt for det danske kongehus, og som en hyldest til Hendes Maje
stæt Dronningen og Hans Kongelige Højhed Prinsen, beder jeg alle rejse sig og
sammen med mig besvare et leve for det danske kongehus med et trefoldigt
hurra«.
Inden anden ret sang man den gamle sang for Skydeselskabet:
»I denne sal
,
hvor mangen gang
en munter sang blev sunget
,
blev under glade toners klang
så mangt et bæger svunget;
thi hverdagslivets slæb og slid,
og mange timer sure
blev glemt hvergang v i stævned
J
hid
bag disse gamle mure«.
Derefter talte formanden, prins Henrik, både vittigt, muntert og inspireret for
selskabet og sluttede med at udtale: »Så lad os samles om at drikke et mindebæ
ger for alle gamle brødre, for hvad de betød for selskabet, for deres tid og deres
land!«
Og prinsen udtrykte det håb alle tilstedeværende nærede, at »Gid vort selskab
fortsat må blomstre i deres ånd, og gid det må bestå i mange, mange år med sine
idealer og sit virke. Jeg beder alle om at rejse sig, og besvare et leve for Det kon
gelige Kjøbenhavnske Skydeselskab og Danske Broderskab med et trefoldigt
hurra. —Det længe leve!« —og hurraråbenes styrke fik næsten taget til at løfte sig.
Lidt senere, før mellemretten blev serveret, fremsagde br. Piet Hein sin
smukke prolog til lejligheden, der i tre afsnit formede sig som en hyldest til Sky
deselskabet, og hvis indledende strofer til første afsnit lød:
»Jeg ventede vel en bedaget forstening,
som fortiden havde forpuppet sig i,
men fand t med forundring en frugtbar forening
-
a f smidige former og selvironi«
. . .
121