![Show Menu](styles/mobile-menu.png)
![Page Background](./../common/page-substrates/page0185.jpg)
Saa ler vi alle!
Ha! ha! ha!
Saa kunde Udenforstaaende da høre, hvor fortræffeligt man
morede sig indenfor, og maaske faa Lyst lil at faa sig en lige saa
sund Latter for et ganske ringe Beløb.
Ved en tidligere Fest havde P. C.
Hansen,
populært kun kal
det »P. C.«, opstillet en Grammofon i et Sidekabinet. Det var paa
»Gimle«.
Den Gang fandtes endnu letsindige Sjæle, der ofrede en 10
Øre paa Plademusik, saa Søgningen var ret tilfredsstillende; kun
viste det sig vanskeligt at faa dem til at indse, at mere end
ét
Musiknummer kunde der ikke gives for 10 Øren.
Men P. C. var ikke raadvild. Han var en Mester i at produ
cere nogle ganske øresønderrivende Pift, der nok skulde faa Mu
sikelskerne til at forsvinde.
Om det derimod hjalp paa Søgningen er tvivlsomt.
Som et Led i »Minderne« kan vel ogsaa regnes den af Forf.
førte Scrap-book, hvor Avisudklip taler deres Sprog om Propfor
eningens Gerning og dens Fester.
Ved at gennemblade Bogen findes en Mængde velvillige Ud
talelser om Propforeningen »P« og dens Virksomhed, og det er
en Fornøjelse i ledige Stunder at tage den frem og studere den
nøjere.
De første Udklip stammer fra 1904, og siden da er der ikke
gaaet et eneste Aar, hvor ikke Pressen har beskæftiget sig med
Foreningen.
At denne Omtale hyppigst er foranlediget af os selv, meddeles
i Sandhedens Interesse. Vi plejer at sende samtlige Dagblade og
enkelte Ugeblade en Notits om vore Opklædninger og. vor Jule
fest, og det skal siges, at vi hidtil ikke er blevet skuffet, men har
fundet Forstaaelse for Propforeningen og dens Virksomhed.
Kun én eneste Gang i alle disse Aar har vi fundet os beføjet
til at tage til Genmæle; det var overfor en Vittighed i »Ravnen«.
At vi kan goutere en god Vittighed og selv more os over en spøge
fuld Omtale af Propforeningen, vil man forstaa, naar vi erklærer
at have læst »Arne«s Artikler i »Ekstrabladet« uden at finde noget
stødende for os deri — tværtimod; men Platheder har vi sandt
for Dyden aldrig kunnet døje, og
del
lod vi ogsaa »Ravnen« vide.
184