![Show Menu](styles/mobile-menu.png)
![Page Background](./../common/page-substrates/page0074.jpg)
67
helst Børs’s Vedkommende maa betragtes, som en
meget uskaansom Behandling — der muligvis heller
ikke fuldt ud kan gives Medhold — at nægte en Køb
mand , hvis Konkurs er tilendebragt
saavidt
som af
Gedalia her beskreven, fornyet Adgang til de Børs
forsamlinger, der har Betydning for hans daglige Er
hverv, og det turde være et
Spørgsmaal,
om de andre
Bestemmelser i Børsordenen, med Hensyn til Ude
lukkelse fra Børsen, overholdes ligesaa strængt, navnlig
om der gaas ligesaa kategorisk tilværks som mod
Gedalia, mod Personer, som »vitterlig søge Akkord«.
Dette skal efter fleres Sigende ikke være Til
fældet.
I sin Skrivelse af 15. December 1884 til Inden
rigsministeriet om dette Anliggende, gik Grosserer-
Societetets Komité imidlertid ud fra, at det foreliggende
Tilfælde var analogt med, hvad Mægler-Anordningen
af 22. December 1808 § 22 bestemmer om Mæglere,
nemlig at dersom en Mægler opgiver sit Bo som fallit,
skal hans Bevilling fratages ham og forblive under
Skifterettens Forvaring, indtil Boet er sluttet og ham
igen til fri Raadighed ekstraderet.
Der foreligger et Tilfælde af denne Art, nemlig et
Andragende fra en falleret Mægler, ved Navn Wever,
som i 1790 søgte om Tilladelse til at besøge Børsen,
da han nu havde Akkord med alle sine Kreditorer,
S*