![Show Menu](styles/mobile-menu.png)
![Page Background](./../common/page-substrates/page0047.jpg)
46
før til Dagens Orden og kunde undertiden antage store Dimensioner.
Saaledes bleve
Drejerne
og
Stolemagerne,
som fra gammel Tid havde
fælles Laug, uenige i 1736 og havde saa skarpe Sammenstød, saa
det kom til Proces. Stolemagerne synes at have været den udfor
drende Pa rt; »de begik den ene lnsolence større end den anden —
hedder det — de bemægtigede sig Drejernes Mesterlade, hvorefter
Laugets Dokumenter blev mærkelig formindskede, ja det Allerfornød-
neste og Essentielleste af Laden udpractiseret og forkommet«, nemlig
Protokoller og Mesterbøger. Dette Overgreb foregik i et tumultuarisk
Laugsmøde; da en af Drejerne vilde forhindre det, blev han slaaet
blodig for aaben Lade, »hvilken i alle Amter holdes i stor Agt og
Ære«, og et Forsøg paa at frelse Protokollen eller forsegle den mis
lykkedes, da Stolemagerne erobrede den og slog Laden til. Senere
tog de ogsaa Drejernes Ligklæde, Amtsseglet og Svendeladen til sig,
ja det gik saa vidt, at »de kjøbte en Soldat til at udskrive og ud
kopiere Laugets Skikke, hvorved en Drejersvend skal kjendes og
distingueres fra alle Professioner, hvor han kommer udenlands, hvilke
Laugsskikke ingen uden Drejere og Drejersvende maa vide«. Følgen
blev en langvarig Retssag, som endte med, at Stolemagerne fik deres
eget selvstændige Laug.«
Saavidt Carl Bruun. Hele Sagen blev undersøgt af en Kommis
sion. For denne Kommission blev fremlagt alle de Laugspapirer,
som vedrørte Forholdet mellem Drejerne og Stolemagerne. De sidste
synes strax at have optraadt som et særligt Laug, hvilket var dem
særdeles let, idet, som anført, en Stolemager var Oldermand, da det
voldsomme Sammenstød fandt Sted. Oldermanden, Peder Svendsen,
nævnes stadig under Sagen som »Stolemagernes Oldermand«, og det
hele Forhold var saa skjævt, at der end ikke heroverfor staar en
»Drejernes Oldermand«. Det anføres kun, at Johannes Gregoriussen,
Henrik Henriksen, Holst og Jørgen Baaby møder paa Drejerlaugets
eller »paa en Del af Drejerlaugets Vegne«. Drejerne vare helt hjem
løse. Under Kommissionens Undersøgelser fremskaffes Vidneforklarin
ger angaaende Stolemagernes Optræden og Vidnesbyrd andetsteds
fra. Hensigten hermed er fra Drejernes Side i første Linie at bevise,
at Stolemagerne have misbrugt Drejerbænken til at forfærdige Arbejde,
som Drejerne burde have Eneret paa, og at Sligt ikke tillades i frem
mede Stæder. Saaledes erklærer Drejerlauget i
Danzig,
at det staar
ganske frit, og at Stolemagerne dér have aldrig haft Ret at holde Drejer
bænk. Forbryder nogen sig derimod, bliver han den høje Øvrigheds
Straf underkastet. Drejerlauget i
Luneburg
afgiver en lang Frem stil
ling, hvori det udtaler sin Forundring over Forholdene i Kjøbenhavn.
De have aldrig hørt, at noget saadant finder Sted i det ganske Rige,