![Show Menu](styles/mobile-menu.png)
![Page Background](./../common/page-substrates/page0042.jpg)
Im idlertid fik Arkitekt Ingwersen nys om Fundet, og til M inde herom,
var det, han lod udhugge de fem smaa pudsige Flagermus i G ran itten
over Telefonhusets store Karnap ud mod Nørregade.
Ganske vist hører det til Undtagelserne, at der bliver fundet store
Flagermuseflokke inde i Byen; men der er ellers nok af dem. Paa stille
Sommeraftener flyver de omkring paa lydløse Vinger enkeltvis eller flere
sammen, saa at sige over hele Byen. Der er flest af dem langs Søerne, i
Parkerne og i Alléerne; men der er ogsaa mange langs Fæstningsgravene
og over Kirkegaardene.
M en selv om der er i titusindvis af Flagermus i Byen, saa viser Erfa
ringen, at der ikke er ret mange Mennesker, som rigtig har faaet de
mærkelige, sorte Skygger at se, og at de af mange forveksles med Svaler.
D et er ikke underligt, at der i gamle Dage klæbede en tæ t Taage af
M ystik og Heksetro til de natsorte Troldskabmnger; og endnu den Dag
i Dag er det begrænset, hvad Videnskaben har at fortælle om Flager
musenes Liv og Levned. Men naturligvis er det ogsaa besværligt at stu
dere de biologiske Forhold hos Dy r, der først begynder deres Arbejde,
naar Mørket sænker sig.
I Foraaret 1931 havde jeg en levende Dværgflagermus i en 3—6
Uger. Jeg fandt den paa Bunden af en Redekasse, hvor den velsagtens
var søgt ind for at finde Ly. Det var en gammel, mørkebrun Han,
halvskaldet paa S truben .
Jeg fodrede den næsten udelukkende med Melorme, og til at begynde
med kneb det for den at faa fat i de glatte Larver. Den bed tit ved Siden
af, og jeg blev nødt til at holde Melormen med en Pincet helt hen foran