![Show Menu](styles/mobile-menu.png)
![Page Background](./../common/page-substrates/page0032.jpg)
3 0
Dette Spørgsmaal er belyst i de følgende Undersøgelser.
Hume
og
Smith
viste, at den biologiske Effekt a f Carotin opløst
i Paraffinolie overfor Rotter var saa lav, at Paraffinolien ikke kunde
anvendes som Opløsningsmiddel for Carotinet ved Dyreforsøg, hvor
imod Carotinets Stabilitet i Paraffinolien var god.
Dutcher, Harris, Hartzler
og
Guerrant
viste i Forsøg med Rotter,
at smaa Doser Paraffinolie forhindrede eller svækkede Virkningen a f
selv store Doser Carotin.
Moness og Christianson
anvendte som A-Kilde Levertrankoncen-
trat opløst i Paraffinolie og som Kontrol Levertrankoncentrat i sam
me Koncentration opløst i Olivenolie. De fandt, at den kurative
Effekt overfor Rotte-A-Vitamindoser var de samme for begge Op
løsningers Vedkommende, saaledes at Paraffinolien ikke havde no
gen hæmmende Indflydelse paa A-Vitaminets Resorption.
Ved en anden Eorsøgsanordning kunde
Rowntree
imidlertid paa
vise, at Paraffinolien ogsaa paavirkede A-Vitaminets Resorption.
Han satte Rotter paa en A-fattig Standardkost og gav saa knebne
Mængder Levertran, at Dyrene trivedes langsomt. Nogle af Dyrene
gav han fiffige Paraffinolie; disse Dyr døde, inden der var gaaet en
Maaned efter Forsøgets Begyndelse, hvorimod Kontroldyrene le
vede. Gav han derimod den til normal Trivsel nødvendige Mængde
Levertran, var Paraffinolien uden Virkning.
Disse Forsøg kunde bekræftes af
Dutcher, Harris, Hartzler
og
Guerrant.
Det er saaledes godtgjort, at Paraffinolien udøver en stærk Hæm
ning paa Carotinets Udnyttelse og en lignende omend svagere Hæm
ning paa A-Vitaminets Udnyttelse. Naar Paraffinolien nedsætter
Virkningen af Smørrets A-Stof i ret stærk Grad, antager
Dutcher
og
Medarbejdere, at det beror paa, at en Del af Smørrets A-Stof findes
som Carotin.
Man har diskuteret, paa hvilken Maade Paraffinolien hæmmer
Virkningen af A-Stofferne; saaledes har
Olcott
og
Matill
villet hævde,
at Virkningen beroede paa en Oxydation. Imidlertid viste
Dutcher
og Medarbejdere, at Hydrochinontilsætning ikke forhindredede Paraf
finolievirkningen. Da desuden
Hume
og
Smith
har vist, at Stabilite
ten af Carotinopløsninger i Paraffinolie er god, maa man anse Olcott
og Matills Teori for modbevist og forladt som Arbejdshypothese.
Den almindelige Antagelse er nu, at Paraffinolien virker ved at
holde en Del af A-Stofferne i Opløsning i Tarmen og, idet den er
uassimilerbar, fører disse ud med Fæces. Denne Teori, synes beret
tiget bl. a. fordi Dutcher og Medarbejdere kunde paavise en Del a f
den indgivne Carotin i Fæces hos de Dyr, der fik Paraffinolie.
Paraffinoliens forskellige Virkning paa A-Vitaminet og Carotmet
maa stilles i Relation til de to Stoffers forskellige Resorberbarhed.
Der foreligger nogle Forsøg, som viser, at der er Forskel paa den