![Show Menu](styles/mobile-menu.png)
![Page Background](./../common/page-substrates/page0368.jpg)
m KGL. HOF - V I NHANDLER WA AGE P E T E R S E N S E F T E R F Ø L G E R E
sin Forretning hele Sjette-Frederiks Regeringstid igennem og et helt Aar ind i Chri
stian den Ottendes (1840). Og han drev den saaledes, til Trods for vexlende Tider,
deriblandt Tyvernes lange Armodsaar, at han baade blev en velstaaende og anset
Mand, — han døde da ogsaa som Etatsraad og Hofagent.
Da Chr. Waagepetersen døde, var hans Søn, M o za rt W a a g e p e te r s e n , i Cette.
Derovre i Frankrig havde han alt beskæftiget sig med Handel og Skibsfart i stor
Stil, bl. a. havde han en Gang som Supercargo ført en hel Handelsflaade til Rio.
Nu kom han hjem og overtog Faderens Forretning. Den var da for en ikke ringe
Del baseret paa
Vinstuen
— i hine Tider var endnu ikke Besøg paa Caféer, endsige
Restauranter, saaledes som nu gaaet ind som Led i Hverdagens Liv — man
spiste
i det hele ikke saa meget udenfor Hjemmet, endsige tog Damer med paa »offentlige
Steder«. Men Mandfolkene vilde gerne have sig et Glas Vin nu og da, navnlig før
Middag, netop de »spirituelleste« i Ordets gode Betydning, »Skønaanden«, som det
hed i gamle Dage. og de tyede da saadanne Steder hen som paa Waagepetersens
Vinstue, hvor man just fik de fineste Mærker og de vel lagrede Vine.
Men Mozart Waagepetersen var anlagt paa den større Stil, Engros-Salget, — han
fik hurtig lukket »Stuen« og oparbejdet sig en god Omsætning med gode kjøben-
havnske Privathuse og Provinskøbmænd som Kunder. Og stadig befæstedes og udvi
dedes Forretningens gode Renommé.
I 1870 blev den overtaget af 3 Mænd i Forening, A. H. B eek e n , H. F. Eeg-
ho lm og N. F. L ø v s trøm , som allerede gennem Aar og Dag havde nedlagt et
betydeligt Arbejde i Forretningens Tjeneste. Nu begyndte der for Alvor gode Tider,
og Folk fik ordentlig Raad til at drikke Vin, saa at Afsætningen stadig gik frem
og frem.
I 1880 traadte Eegholm tilbage, i 1885 Løvstrøm, saa at A. H. Beeken nu blev
ene om Forretningen. I 1890 købte han Ejendommen Nr. 79 i St. Kongensgade og
lod der indrette Lokaler til sin Virksomhed, hvorefter Forretningen henflyttedes her
til. Hvad man allerede
den Gang kun dunkelt
saa, var den Betydning,
St. Kongensgade vilde faa
som en af Byens vigtigere
Færdselsaarer, dog for
holdsvis hurtigt viste det
sig, hvor heldigt man den
Gang havde grebet; thi
St. Kongensgade har jo i
Nutiden udviklet sig til at
være den vigtigste Færd-
selsaare mellem den gamle
og de nye Bydele, der
rejser sig omkring Øster
bro, og er der jo altid
hermed forbundet en be
tydelig Strøghandel, der
kun kan befæste og yder