![Show Menu](styles/mobile-menu.png)
![Page Background](./../common/page-substrates/page0063.jpg)
Hos »Madame Muurskee«
værtshusholder Peder Thomsen. Men da man dér, som hun selv siger,
»giorde hende livet Suur, fordie hun ey kunde skaffe dem Giæster«,51
fortrak hun i et par uger til Frederik Eilerts lyssky punchehus i Ulke
gade, for dog påny at vende tilbage til Peder Thomsen. Nogen blidere
arbejdsgiver var Peder Thomsen dog ikke blevet i mellemtiden. Pau
line Nordberg blev der kun tre uger i denne omgang, fordi »de skrev
hende en Regning paa
11
(rigsdaler) og
3
(mark) for en Kartuns Kofte
og Skiørt og et Sæt«.52 Altså tog Pauline Nordberg derfra igen, nu til
»Christian Petersen i Gothersgade som betalte 6 (rigsdaler) for Koften
og Sættet(;) og Skiørtet beholdt Peder Thomsen«.53 Hos puncheskæn
ker Christian Petersen blev hun taget på fersk gerning, i seng med en
hollandsk sømand, da en politipatrulje natten mellem
19
. og 20. marts
1775
foranstaltede razzia i Gothersgade. Hun slap dennegang med en
relativ mild fængselsstraf: 8 døgn på vand og brød i rådhusarresten.54
Kredsløbet bordel-straf-bordel synes således at have fungeret med
noget nær en naturlovs inerti. Én gang prostitueret blev man fastholdt
i denne rolle. Straffene gjorde det på forhånd temmelig usandsynligt,
at man kunne få det »ordentlige«, faste arbejde, som unddrog én poli
timyndighedens nærgående søgelys, for som Pauline Nordberg forkla
rer: »hun har gierne villet tiene hos skikkelige Borger folck siden hun
kom af (fængslet), men har ikke kundet obtinere nogen Stæds uden i
Værtshuuse, saa nøden har dreven hende dertil at faae føden og huus-
lye«.55 Også af bordelværterne blev man holdt fast i rollen som prosti
tueret, men kun så længe man blev betragtet som et økonomisk aktiv
for forretningen. Var dette ikke længere tilfældet, blev man til gen
gæld brutalt smidt ud, kasseret, nedslidt og med katastrofen lurende
forude - fattigdom, sultedød eller »hård« kriminalitet.
Dette rids af dagligdagen og livet i et bordel i Struensee- og Guldberg-
årenes København, dvs. forsøget på at beskrive en bordelvært, hans
naboer og genboer og først og sidst de prostituerede kvinder i hans hus
på basis af oplysninger fra et retsarkiv, føjer sig til en aktuel »krimino
logisk« tradition i dansk historieskrivning. Inden for de allerseneste år
er der således påfaldende ofte blevet peget på de rige forsknings
muligheder, der ligger gemt i de lange serier af bevarede danske rets
akter - ikke blot for »traditionelle« retshistorikere, men også for kul
turhistorikere, socialhistorikere, etnologer etc.56
6
61