![Show Menu](styles/mobile-menu.png)
![Page Background](./../common/page-substrates/page0013.jpg)
13
Denne Trang lil Frihed følges af en Trang til Samvær og Sam
virke, og dette giver sig Udslag i de mange Klubber og Selskaber,
som alle — hvad der sømmer sig virkningslystne og arbejdsdyg
tige Borgere, — h a r almennyttige og samfundsopdragende Formaal.
Som man sporer denne vaagnende Frihedstrang i den køben
havnske Borgers Tanke og Handling, saaledes ses det ogsaa i hans
Ydre. Jeronimus-Typen forsvinder, vi er ved at vinde ud over Pa
ryktiden. Det spores ogsaa i den friere Klædedragt. Kjolen for-
trænger den langskødede, trange Frakke, de høje Veste skæres
ud, om Halsen bærer man bløde Kalvekrøs; Daskekludene, der
var stive og trange, forsvinder. Den store Allongeparyk kastes
bort. Det bliver Mode at bære sit eget Haar »akkomoderet«,
trukket tilbage, saa Ørene lades fri, og kun endende i en Pisk,
hvilket før ene var Soldatermode. Men Pisken selv er blød og
bøjelig, i gamle Dage var der en Pind i den, der kunde foraar-
sage ulidelige Ubehageligheder.
Og som det bedre Borgerskab sætter sit Præg paa Livet i
Københavns Gader, saaledes ser vi ogsaa det lavere begynde at
røre paa sig. Gadedrengene vræler højere end før, Visekællingerne
synger deres Viser som Anbefaling for at faa Folk til at købe
dem, Piskebaandsjøderne og Sjakkerjøderne i Højbro- og Læder
stræde bliver mere og mere nærgaaende i deres Forretningsiver;
der er Liv og Lyst i Gaden ved Middagstid. København bliver
en levende By. det er, som
0111
den føler Trang til at sprænge sit
snævre Voldpanser, og op ved Aarhundredets Slutning er den efter
Tidens Forhold blevet en stor By, der h a r henved 100,000 Ind
byggere.
Gaderne er undertiden ogsaa Vidner lil sinaa Revolter. Om
man end ikke formasteligt rejser Hovedet mod selve Majestæten —
tværtimod, man søger til Slottet for at bede om Ret — saa er det
bedste Tegn paa, at København bliver en borgerlig By, at man
Gang paa Gang søger at holde det militære Overmod nede. Det
er en god borgerlig Regel, man vil hævde, at paa Byens Gader er
alle lige, Standshovmod skal trædes under Fod.
Vi ser det i Filosofgangsfejden. Da et Par Officerer hensyns
løst h ar redet nogle Fodgængere over Ende, foranstalter Stu
denterne Optøjer, Pøblen er naturligvis straks med, men den
værdigere Del af Borgerskabet hævner sig paa fornemmere Vis:
Det bliver ikke længere fint at spadsere i Filosofgangen.