![Show Menu](styles/mobile-menu.png)
![Page Background](./../common/page-substrates/page0015.jpg)
15
Valpladsen til Folket og drog i Flok og Skare til Regensen, hvor
de ringede-Storm paa Gaardens store Klokke, alle Beboerne strøm
mede til, og saaledes forstærket mødte man op paa Krigsskue
pladsen og forlangte ved Parlamentæ rer Voetmann løsladt. Det
vilde Flindt naturligvis ikke. Han gav Ordre til at rydde Gaden,
og snart var Folkemængden dreven op paa Amagertorv. Ved
Synet af Slottet tik Studenterne en Idé. De vilde tale med Kron
prinsen, og i Spidsen for en mægtig Folkeskare, der straks voksede,
drog de op mod Slottet, hvor det dog lykkedes den vagthavende
Major at faa lukket Portene, uden nogen slap ind. To Studenter,
tilfældig valgte af Hoben, fik strax Audiens, men Kronprinsen
mente ikke at kunne gøre noget for Voetmanns Løsladelse, før
hans Sag var undersøgt. Efter det Svar drog man hujende og
skrigende ned ad Købmagergade igen og derfra til Københavns
Kommandant, der sendte Løjtnant
Oldeland
til Hest med Folk til
Raadhuset for at faa Studenten frigivet. Da Flindt nægtede det,
svarede Folk med en Regn af Sten mod Raadhusets Ruder, og
den ulykkelige Løjtnant Oldeland, der bragte Svaret, blev ilde
medtaget, hans Pisk blev afreven. Forskrækket for han op igen
til Flindt, og da denne var lige stiv, raabte Løjtnanten ud over
Gammeltorv, at paa hans Ansvar vilde Studenten blive løsladt.
Endelig gav Flindt efter, og nu bar Studenterne Voetmann til
Regensen i Triumf, medens en Flok Læredrenge drog til Politi
mesterens Gaard i Raadhusstræde og slog Ruderne ind.
Selve Affæren var dermed forbi. Den fik dog naturligvis sit
Efterspil, idet en Kommission nedsattes. Overfor denne forløb
Flindt sig igen, idet han stadig i sine Rapporter skelnede mellem
»Pøbelen« o: Studenterne og »den gemene Pøbel« o: de andre.
Men det mærkeligste vår, at fremragende Mænd, f. Eks. Medlem af
Theaterdirektionen
Rosenstand Goiske,
vidnede mod Politiet, og
andre, som Balletmester
Galeotti
og hans Datter, der boede paa
Købmagergade, nægtede at vidne, fordi Politiets og Militærets
Optræden var saa raa, at de havde maaitet forlade Vinduerne.
Følgen var først og fremmest, at Flindt blev suspenderet. Student
Michelsen blev frikendt, fordi han kun havde hjulpet sin Ven.
Hagerup fik 30 Rdls.’ Mulkt til Politikassen, Løjtnanten skulde
bøde en Maaneds Gage til det kgl. danske Krigshospitals Kasse,
og Hagerup skulde for hans videre Tiltale i denne Sag være fri.
Studenterne Wieck og Stellens skulde af Universitetets Rektor