![Show Menu](styles/mobile-menu.png)
![Page Background](./../common/page-substrates/page0081.jpg)
M . W. Bruns dramatisering a f »Gjøngehøvdingen«
Forfatteren Carl Brosbøll (1816-1900)
voksede op i et købmandshjem i Fre
dericia, hvor han tidligt fattede lyst til
at fortælle eventyr og historier. Imod
sin faders vilje drog han i 14 års alde
ren til København, hvor han bl.a. med
hjælp fra etatsråd Adeler og Jonas Col-
lin blev optaget på Kunstakademiet.
Efterhånden tog skrivelysten over, og
resultatet blev bl.a. en række artikler
og kritiker om kunst og æstetik i kø
benhavnske blade.11838 udkom hans
første novellesamling. Året efer fulgte
»Smuglerens Søn« og her anvendte
han første gang pseudonymet Carit
Etlar. Han forsøgte sig også som dra
matiker, men det er som fortæller, han
huskes, især for romanerne »Gjønge
høvdingen« og »Dronningens Vagt
mester«. Det kgl. Bibliotek.
M. W. Brun og det »dramatiske tyveri«
I litteraturhistorien huskes Etlar i dag navnlig for hans roman »Gjønge
høvdingen«, som er blevet sammenlignet med samtidens øvrige histori
ske romaner og må ses i nøje sammenhæng hermed. Romanen er præget
af den nationalromantiske strømning i samtiden. Begrebet »nationalro
mantik« forstås her, i overensstemmelse med den nyeste kulturhistori
ske og kultursociologiske forskning, som en strømning i det forrige år
hundredes Europa, hvor en række nationale stater enten blev grundlagt
eller samlet, og hvor de enkelte befolkninger under et politisk krav om
selvstændiggørelse dyrkede den historiske arv, mytologiske og religiøse
motiver, sprogets oprindelse, og andre faktorer, der på godt og til tider
ondt prægede samfundets liv i forhold til andre lande, set i sammen
hæng med de øvrige sociale, økonomiske og politiske forhold.2
Til den nationalromantiske litteratur ved 1800-tallets midte hører
den historiske roman. En genre, som navnlig Ingemann, Etlar og H. F.
Ewald mestrede blandt de danske forfattere. I vor tid er navnlig Inge-
manns værker indenfor genren blevet fremhævet, mens Etlars virke i
nogen grad er blevet underkendt, til trods for hans uomtvistelige store
popularitet og litterære kvaliteter.
Netop »Gjøngehøvdingen« er typisk for nationalromantikkens littera-
79