![Show Menu](styles/mobile-menu.png)
![Page Background](./../common/page-substrates/page0089.jpg)
<
ger ellers ikke paa A lfarvej, S trø g kø b en havn erne
kender den knap.
F o r R esten er der jo en S tem ning af F orfald og
F o rsøm th ed over C hristianshavn, som kan gøre en
h elt m elankolsk. M an træ ffer i de usle F attigkvar
terer, i P rinsessegade, D ro nn in g en sg ad e — eller
hvad fyrsteligt N avn disse lyssky Sm øger bæ rer —
R ønner, der staar h elt forladte og falder samm en,
andre, lige saa elendige og faldefærdige, som stadig
væ k beb os fra Kæ lder til Kvist, hvad m aaske er
væ rre endnu.
Selv om m an ikke er blind ogsaa for det F orfald
n es m aleriske Sider, oplivende virker det ikke at
fæ rdes her.
E n d n u tristere er det dog at se selve C hristians-
h av n s Vold ligge som en skøn F ortidslevning, der
nu er viet Ø delæ ggelsen og u dsat for al Slags Til
fældighed.
E r det dog ikke kumm erligt og fattigt, at en By
som K øbenhavn ikke h ar Raad til at holde dette
A nlæ g vedlige, at frede om det og bevare det netop
i den Skikkelse, det h ar?
Saa vidt vides, tilhører K ristianshavns Vold ikke
Byen, m en S taten ; er form odenlig en d nu m ilitæ rt
T erritorium , sk ø n t det ved Gud ser alt an d et end
m ilitæ rt ud nu.
M an skulde synes, at dette vidtstrakte A nlæ g m ed
sin gode Luft, sine gam le T ræ er og det G rønsvæ r,
som rigtignok n u sn art er ved at gaa ud af Sagaen,
m aatte have sto r hygiejnisk B etydning ikke m indst
som N abo til de k ristianshavnske F attigkvarterer.
A t V olden er et P aradis for B ørnene og om S om
m eren for de E xistenser, der h er lader S olen v an
dre i sin gyldne Bue h en o v er deres Kæ ferter fra
M orgen til A ften, det véd vi.
M en at den n u fuldstæ ndig er prisgivet sit S tam
publikum , er en blodig U retfæ rdighed.
Der er sn art ikke en hel Bænk deroppe u denfor
den indhegnede L egeplads eller L uftk urstedets E n
klave.
D et er vel et O vergangsstadium , denne F orfalds
periode. D et betyder vel, at V olden skal ofres, rase
res, jæ v nes m ed Jord en til F ordel for et eller andet
storartet komm ercielt eller trafikmæ ssigt F o retag en
de, af hvilket Byens F rem tid naturligvis afhæ nger.
Vi er saa P okkers radikale her i Byen — det er
naturligvis det eneste, der søm m er sig for S t o r s t a
d e n K øbenhavn. E t P ar G ennem skæ ringer af V ol
den eller Dæm ninger over G raven tilfredsstiller ikke.
Nej, væ k m ed det H ele!
E r det saa paatræ ngende n ødvendigt? H vis ikke
burde vi K øbenhavnere sæ tte os energisk paa Bag
ben en e m od disse brutale F rem tidsm agter.
R ent um iddelbart set er der n og et absurd i at øse
en M æ ngde P enge ud til n ye Parker, m edens m an
lader den N aturskønhed, m an ejer, ligge og forfalde.
Adskillige S torbyer kunde m ed god G rund m is
unde os et A nlæ g af C hristianshavns V olds S køn
hed.
Gaa derud n u en S omm erefterm iddag. E nh v er
m aa indrømm e, at denne foragtede og forsøm te,
næ sten ilde berygtede V oldprom enade er n o g et af
det mæ rkeligste, vi ejer. H er kan m an bed st danne
sig en Forestilling om n og et af d et, som før var
ejendomm eligt for K øbenhavn — Skade blot, at
den gam le V indm ølle er forsvundet h er som alle
andre Steder i Byens n æ rm este Næ rhed!
Vi staar paa N ippet til at m iste denne sidste Rest
af en S kønhed, hvis Tab vi ellers begræ der. H vo r
for saa ganske godvilligt slippe den ud af Hæ nder.
C hristianshavns Vold kan ikke erstattes af F æ l
ledparken. D et faar ingen bildt os ind. H vorfor skal
82
den da ødelæ gges, h vorfor ikke skaanes og i h vert
F ald indtil videre h oldes vedlige.
D ens mæ rkelige S kønhed er b eting et dels af selve
T erræ nets og A nlæ gets K arakter, sn art allém æ ssige
lukkede S padsere- og Ridestier, sn a rt videre p ark
m æ ssige Pladser, h v o r de enkelte T ræ grupper ses
frit op m od L uften, dels af U dsigten ud m od Am a
ger over den brede V oldgravs Spejl og frodige V e
getation, eller ind m od Byen m ed de gam le Tage,
S ko rstenene og K irketaarnene i m o rsom m e F o r
skydninger.
U dsigten fra C hristianshavns Vold h ar m aaske
ikke den alm indelige T iltræ kning som L angelinie-
og K astelsprom enaderne, h v o r S un d et spiller saa
stæ rkt m ed ind i Billedet. D en er ikke storslaaet og
pragtfuld. Til G engæ ld er h er b evaret m ere af Idyl
len og O prindeligheden. L angelinies Om givelser er
sn art for grundigt friserede og pom adiserede.
C hristianshavns V old h ar im idlertid efter H aan
den faaet for m eget af det P roletarpræ g, som N ø rre
b ros Fæ lleder ogsaa lider under, og F orfaldet har
allerede bred t sig saa vidt, at det n u form odentlig
vil blive k ostb art at udbedre og bøde Skaden.
U oprettelig er den dog en d nu ikke. D et er det
vigtigste. Og de P en g e , der gaves ud til en saa-
dan F o rsk ø n n else af Byen, vilde væ re n ok saa reelt
anbragte og kom m e til at glæ de flere M ennesker,
end de, der n u an v en des til at sm aap y nte K øben
h av n m ed tilfældige S tatu er eller Springvand.
M en der er n u en G ang et p ud sigt M isforhold
m ellem den ukritiske B egejstring, h vorm ed h ver ny
C adeau til Byen m odtages, og den L u n k en h ed eller
ligefrem M odstand, h vorm ed m an m øder F o rsø g e
ne paa at redde eller væ rne om de S kø n hedsvæ r
dier, vi en d nu h ar i n og en lu nd e B ehold fra F o r
tiden.
Vi fatter ikke deres Væ rd, før det er for sent.
M en n u h ar vi saa lidt igen, at det er paa h øje Tid
at passe ordentligt p a a .-------------
D er er andre P artier af de gam le B efæ stninger ud
ad Am ager til, som er m indre let tilgæ ngelige og
m indre kendte. R efshalevejen m ed de m o rsom m e
B astioner og gam le K rudtm agasiner h øre ogsaa i
høj Grad m ed til det m aleriske K øbenhavn. M en
m an skal have sæ rlig Tilladelse til at fæ rdes der,
saa det falder ikke i enhvers L od at nyde godt af
deres verdensfjæ rne Skønhed.
U taknem ligt vilde det væ re ikke at n æ vn e K on
gens H ave, n aar Talen er om det m aleriske K øben
havn. D en æ rvæ rdige P ark i Byens C entrum m ister
ganske vist n og et af sin Stil ved n u at pro pp es fuld
m ed m oderne B ro n ceafstø b n in g er; og det n ye Til
liggende m ed de store aabne P ladser er v un det ved
at rasere alt for m ange gode gam le T ræ er og p as
ser kun daarligt til den øvrige stæ rkt lukkede H ave.
M en den gam le Del er herlig, ikke m indst B lom ster-
anlæ gene om kring Slottet, hvis oprindelige landlige
K arakter en d nu er saa mæ rkeligt bevaret derved, at
den sirlige Bygning syn es direkte at gro op af Bu
sketterne og B lom sterrabatterne.
E n ganske en estaaend e P lads af æ gte G rønnega-
de-k ø benh av n sk P ræ g fandtes ud for K ongens H ave
m od G othersgade, da den gam le H uskarré mellem
M øntergade og B røndstræ de var revet ned. E nd n u
ligger den m aleriske H usræ kke af V ognm agergade
m ed Runde T aarn og T rinitatis Kirke bagved fri.
H er kunde væ re skabt et T orv m ellem G othersgade
og V ognm agergade, som vilde blevet en Sevæ rdig
hed af Rang, m en det havde Byens Fæ dre sagtens
hverken H um ø r til at forstaa eller Raad til at rea-:
lisere. A t den aabne P lads virker som befriende Led
i G othersgades Læ ngde, kan sikkert alle begribe.