![Show Menu](styles/mobile-menu.png)
![Page Background](./../common/page-substrates/page0142.jpg)
131
ud af det med. Han laa i evig strid med
Rottbøll,
den
anden ordinarius, og han kunde ogsaa, som vi h a r set,
komme i strid med extraordinarii, men der kan ikke
være tvivl om, at han hø rer til fakultetets mere frem
ragende lærere. Han døde som universitetets senior, og
mærkelig nok findes der lige saa lid t for ham som for
Simon Criiger
nekrologer, kun
Frankenaus
smukke
digt.
Kratzenstein blev glemt, og det var vel egentlig
først
Gosch33),
som i 1873 om talte ham igen. I 1880
kom
Panum
41) med et meget varm t indlæg for ham
i et universitetsfestskrift.
Panum
var blevet impone
ret af
Kratzensteins
virksomhed og kundskaber, og
han samlede et meget sto rt materiale angaaende ham
og fremhævede en del af hans skrifter. S ikkert til hans
store overraskelse foranledigede hans afhandlinger om
medicinsk faku ltets historie, som indeholder meget
interessant stof, et voldsomt angreb fra
Gosch42),
hvor
af en stor del er temmelig uberettiget. Som exempel
skal jeg nævne, at
Gosch
næsten haanligt forkaster
betydningen af, at
Kratzenstein
havde faaet præmien
for forskellige prisopgaver. Betydningen af saadanne
præmier maa bedømmes efter tidens opfattelse og kan
ikke bedømmes udelukkende efter opfattelsen over
et aarhundrede senere. At samtiden ikke saa saa over
legent paa disse præmier, fremgaar bl. a. af, at
Tode
43)
1783 kan skrive: I sit 25’ aar vandt
Kratzenstein
p ri
sen for en fysisk opgave, som akademiet i Bordeaux
havde udsat. For nogle aar siden opfandt han et me
kanisk kunstværk, som akademiet i St. Petersborg
kronede med berømmelse, og nu h a r han igen vundet
en præmie ved videnskabernes selskab i Lissabon ved
den bedste forklaring af de love, hvorefter kastede le-
9
*