![Show Menu](styles/mobile-menu.png)
![Page Background](./../common/page-substrates/page0015.jpg)
Københavns byvåben
debærer en vis frihed med hensyn til udseendet. En af heraldikkens
grundregler siger, at indholdet, ikke formen, gælder, når et våben fast
sættes. Gengivelsen viser blot en af de måder, på hvilken det fastsattte
våben kan udføres, idet stil, størrelse og materiale vil influere på ved
kommende malers, tegners, gravørs eller billedhuggers fremstilling. Iføl
ge P. B. Grandjean var næsten alt forkert ved våbenet i pergamentprivile
gierne: skjoldet var indrammet på lidet heraldisk vis, bølgerne var natu
ralistiske, krigeren bærer »en slags harnisk«, måne og stjerner er for små,
det kan ikke bestemmes, om skjoldholderne er løver eller leoparder (dy
rene er løver, hvis de vises i profil, men leoparder, hvis de vises en face;
her vises de ubehjælpsomt tegnede skjoldholdere i en mellemstilling),
hjelmene har hjelmkranse, men ingen hjelmklæder, den øverste svæ
vende grevekrone er unaturligt stor osv. osv. Kort sagt, Michael von Ha
vens våben er et eksempel på udpræget forfaldsheraldik.18
11930erne ønskede man at beskytte Danmarks kommunevåben mod
misbrug. Det skete ved lov om uretmæssig konkurrence og varebeteg
nelse nr. 80 af 31. marts 1937, § 4, ifl. hvilken der er bødestraf for ved skilt
ning eller på anden måde
i omsætningen
at benytte danske eller uden
landske statsvåben, når benytteren ikke har særlig tilladelse. Det samme
gælder danske kommunevåben og -segl, som er godkendt ved ministe
rielle foranstaltninger. København lod da tegneren og gravøren F. Britze
tegne byvåbenet om. Denne nytegning blev så, med en behørigt udfor
met beskrivelse, i henhold til loven registreret som kommunevåben og -
segl for Københavns kommune den 15. marts 1938, og både nyteg
ningen (med lige tårne og martialske løver) og beskrivelsen blev offent
liggjort i Statstidende.19
Ved registreringen i 1938 blev byvåbenet altså forbeholdt Køben
havns kommune og må ikke uden tilladelse fra magistratens 1. afdeling
anvendes af andre på en måde, der strider mod loven. Nogle private fir
maer, f.eks. porcelæns- og tobaksfabrikker og Taxa, der længe havde haft
mærker, der lignede byvåbenet, kunne fortsætte dermed.
Københavns kommune har siden 1661 anvendt byvåbenet i en ud
formning, der oftest har været meget tæt op ad forlægget i pergamentet,
der bærer Frederik III's underskrift og efter 1938 som Britze tegnede det.
Porttegnet var f.eks. simpelthen forsynet med en gengivelse af stadens
segl.
Dette udprægede stykke »forfaldsheraldik«bliver dog i lille gengivelse
13