![Show Menu](styles/mobile-menu.png)
![Page Background](./../common/page-substrates/page0118.jpg)
K O N G E N S A D J U T A N T
i.
Kbhvn. 3die December 1839. — Min elskede Moder. Mit Brev
idag har en alvorlig Foranledning,; jeg ville ei, at De af nogen Anden
tidligere end fra mig skulle erfare, at vores gamle Konge imorges
Kl. 83/4 gik hjem til sin lange Række værdige Forfædre og saaledes
sluttede den siden Christian iste fra Fader til Søn ubrudte Konge
række. Han blev den ældste af Rækken, saa at hans Død var natur
lig; han døde af Alderssvækkelse, ei af nogen bestemt Sygdom;
han levede og regjerede til det Yderste, thi han udgav Parolen endnu
igaar Morges og gav derefter endnu nogle Audiencer, men de, som
saae ham dengang, gik Alle bort med den Overbeviisning, at det
var sidste Gang. Lykkeligt for ham og for Staten med dens Slags
Regjeringsform, at han ei henfaldt i en langvarig Svækkelses Til
stand, men at den Alvise let og hurtigen løste for ham, den gamle
agtværdige Fyrste!, thi hans Aftagen er først begyndt med den
sidste Maaned, og indtil da var han, som jeg troer jeg tidligen
tilskrev Dem, gandske ualmindelig rask, oprømt og deeltagende.
Min sidste Samtale havde jeg med ham 10de October, da han
havde forlangt, at jeg skulle komme for at fortælle ham om min
Reise; det var den første Gang i mit Liv, at jeg havde mere end
en Audienz hos ham, en Samtale i 3/4 Time, under hvilken han be
rørte levende og interesseret alle Gjenstande, Marine, Dampskibe,
Jernbaner, Bankvæsen, Handel, Politik, de Potter, Louis Philippe
og især Dronning Victoria og hendes forestaaende Givtermaal, hvil
ket jeg var den Første der forsikkrede ham bestemt var besluttet
og afgjort, og dette lod han mig forstaae var ham ikke kjert. Han
havde nu ønsket, at Pr indsen af Gliicksborg [Christian IX] maatte
faae hende, en Ting han selv tidligere aldeles ingen Lid satte til og
dengang næppe ønskede.
Han har under hele Svækkelses Perioden været saare blid og
blød, har talt om sin Svaghed og bestemt ahnet sin Død, især da
hans Datter, Hertuginden [af Gliicksborg], for 14 Dage siden havde
forladt ham; han sagde da til Møsting: Gud være lovet at jeg veed
hun er gaaet til et godt Hjem, og til Foraaret kunne vi jo sees. —
Den Maade paa hvilken han nyfigen uddeelte Ordener, var som en
Slags Afbetaling af Gjeld, og han ville, at Thorvaldsen skulle have
faaet Storkorset af ham. — Hvad jeg føler nu, er derfor ikke Sorg,
8*