![Show Menu](styles/mobile-menu.png)
![Page Background](./../common/page-substrates/page0284.jpg)
279
vilde ogsaa gjerne tegnes og fulgte derfor med
os til Girgenti og morede os underveis med sine
Elskovssange.
Her imellem Levningerne af det gamle
Agrigent udsøgte vi vor Hvileplads i det skjønne
Concordias Tempel, som i Middelalderen var
blevet indviet til St. Gregorius. Her skulde der
tegnes!
Ernesto valgte sin Plads udenfor; jeg fore
trak at sidde inde i Templet og slog mig der til
Ro , for at berige min Tegnebog med et Erin
drings-Blad.
Næsten troede jeg, at det var en Aabeu-
baring af den hellige Gregorius, da en aldrende
Geistlig kom ridende paa sit Æsel ind imellem
Pillerne.
Hans artige Hilsen gjengjeldte jeg, da han
stod af og satte sig i Græsset ved min Side.
Han begyndte Samtalen med at bemærke, at
jeg vel maatte være en Fremmed, — at jeg ikke
var en Sicilianer, kunde han jo nok høre. Maa-
ske fra Rom eller Napoli?
Jeg svarede ham, at m it Land var langt
høiere mod Nord. — «Maaske fra Milano?«
Da jeg nævnede Danimarca, gjentog han