![Show Menu](styles/mobile-menu.png)
![Page Background](./../common/page-substrates/page0063.jpg)
F r e e s er i Svendborg efter Din Moder, E lis a
og andre Gjæster her til FTor n em an s, nu vil
jeg benytte et gunstigt og, som jeg haaber, roligt
Øjeblik, for at tale lidt med Dig — kjære lille
Frue! Allerførst vil jeg da takke Dig ret inderlig
for Dit Brev; hvor det var smukt og fiffigt af
Dig at sende mig Brev paa denne Maade! De
første Dage i A ssens havde vi tilbragt med at
samle Folk tilhuse; Fredag Aften kom Din Fader
og Moder — og med dem Brev fra Dig.
Det
er vanskeligt — skal Du vide — at faa læst et
Brev, hvor saa mange Mennesker gaa og drive
over hverandre, og efter flere mislykkede Forsøg
bag Brændestabler og i Tørvehuse, lykkedes det
først at faa læst D it Brev under et lille Træ i
Kirsebærgangen, der forbarmede sig over mig og
ydede mig lidt Skygge.
Efter E l i s a s Forslag
byttede hun og jeg derpaa Breve, og skjult i en
Hvidtjørnehæk fik jeg ogsaa læst Dit Brev til
hende.
Jeg maa da sige D ig, at, til Trods for
Dine egne meget beskedne Ytringer, fandt jeg
netop Dit Brev saaledes, som jeg havde tænkt
mig, at det maatte være fra en lille Frue: Alt
var saa smukt, saa simpelt og sandt, saa blidt
og saa blødt.
Senere paa Aftenen morede jeg
mig kostelig over Din Broder F r e d e r ik .
Jeg
vilde naturligvis saa snart som muligt have mit