![Show Menu](styles/mobile-menu.png)
![Page Background](./../common/page-substrates/page0121.jpg)
118
kelige, men interessante Færø-Dans, hvor man tager hinanden i
Hænderne og gaar rundt i en lang, lang Kæde efter Regler, som
kun Færinger forstaar. Da vi kom til Island, var der selvfølgelig
mange officielle Modtagelser og Festligheder. Ogsaa i dem kunde
Kongen deltage paa værdig Maade; men kom man ham paa mere
nært Hold, havde man uvilkaarlig en Følelse af, at han befandt sig
bedst, naar han færdedes blandt den jævne Befolkning. Det var jo
en flere Dages Ridetur ind gennem Landet, først til »Geysir« og til
»Thingvellir«, hvor vi opholdt os en hel Dag. Det lykkedes at faa
»Geysir« til at springe for Kongen og for os alle. Og saa gik Ride
turen videre til »Gullfoss« og ind gennem Landet. Det var iøjne
faldende, hvor godt Frederik den Ottende befandt sig under denne
Ridetur. Naar der holdtes Frokosthvil, kunde man se ham, saa snart
Frokosten i Kongeteltet var til Ende, spadsere rundt blandt de Flokke
af Rigsdagsmedlemmer og Altingsmænd, der laa og spiste, og det
var ikke blot med Medlemmerne af Rigsdagen og Altinget, han talte,
men i lige saa høj Grad med dem, der som Hestepassere fulgte
med os med Reserveheste. Han havde en Evne til at tale med alle.
Som Kronprins kom Kong Frederik den Ottende meget ofte paa
Rigsdagen, og han fulgte Forhandlingerne interesseret og forstaaen-
de. Mere end een Gang er han ved det Taffel, der hver Vinter blev
holdt for Finansudvalgets Medlemmer fra begge Rigsdagens Ting
i Christian den Niendes Tid, kommet til mig og sagt: »Ja, jeg hørte
jo paa Rigsdagen, at De som Ordfører i Folketinget talte om ------------
o, s. v.«, saa var det let at skønne, at han var inde i de Sager, der var
til Behandling. Frederik den Ottende lagde ikke Skjul paa, at det
var et Savn for ham, da han var bleven Konge, at han ikke kunde
komme paa Rigsdagen. »Man siger mig, at det ikke er passende, at
Kongen kommer paa Rigsdagen«, sagde han til mig en Gang, kort
efter at han blev Konge.
I Folketingssalen — den gamle Rigsdagsbygning i Fredericiagade
— var Kongelogen oppe over Formandspladsen, men i Landstings
salen var Kongelogen paa Gulvet mellem Medlemmernes Pladser,
og det skete, naar Kronprinsen var der, at Medlemmerne gik hen
og hilste paa ham.
Man er vel nu tilbøjelig til at sige, at dengang Frederik den
Ottende var Konge, var det da en rolig Tid for vort Land saavel
udadtil som indadtil, saa da var det en let Sag at være Konge.
Og det er selvfølgelig rigtigt, at sammenlignet med vore Dage, hvor