![Show Menu](styles/mobile-menu.png)
![Page Background](./../common/page-substrates/page0134.jpg)
131
reformpartiet igennem nogle Aar indbragte Forslag til en For
andring af § 25 i Grundloven kunde jo let gennemføres i Folke
tinget, men blev ikke gennemført i Landstinget, hvor Højre havde
stort Flertal. Efter Systemskiftet i 1901 var der ikke større Grund
til at fremsætte Forslag til en Ændring af Grundlovens § 25, der
imod foreslog Venstreregeringen at foretage ikke alene den an
førte Ændring i Grundloven af 1866, men ogsaa enkelte andre
Grundlovsændringer. Den vigtigste var Nedsættelse af Valgrets
alderen til 25 Aar, den gældende Valgretsalder for Valg til Kom-
munalraad, og Ændringen om, at Kvinder skulde have lige Valgret
med Mænd. De paagældende Grundlovsændringer var Udtryk for
I. C. Christensens saakaldte »To-Tempi«-Politik. I. C. Christensen
havde den Opfattelse, at man først skulde ændre Reglerne for Val
gene til Folketinget for derigennem, som han sagde, at skabe et
stærkt Folketing Dette vilde efter hans Mening have bedre Betin
gelse for at gennemføre en Ændring af Valgmaaden til Landstinget.
Heller ikke disse Ændringer i Grundloven kunde gennemføres
i Landstinget, og Ministeriet Bemtsen, der som foran anført var
dannet i Sommeren 1910, var klar over, at det var det rigtigste at
fremsætte Forslag samtidig om en ændret Valgmaade til Lands
tinget. Det store og absolut vanskeligste Spørgsmaal var, hvordan
man skulde faa en anden Valgmaade til Landstinget, saa dette kom
til at hvile paa almindelig Valgret, men samtidig sikrede, at Lands
tinget ikke blev et rent »Ekko« af Folketinget. Der blev under For
handlingerne i Ministeriet nævnt flere Muligheder: saavel en højere
Valgretsalder ved Valg af Valgmænd til Landstingsvalgene som at
lade Erhvervsorganisationer m. v. vælge Valgmændene var fremme
under Forhandlingerne. Klaus Berntsen var i Virkeligheden mest
stemt for en højere Valgretsalder, men det var saavel Finansmini
ster Neergaard som Landbrugsminister Anders Nielsen og jeg ikke
enige med ham i. Det var Neergaard, der først udkastede Tanken
om at optage Junigrundlovens Bestemmelser om, naar en ny kom
munal Valglov var gennemført, da at lade Kommunalraadene vælge
Landstinget. Dette Forslag gik Klaus Berntsen ind paa, og det fik
de øvrige Ministres Billigelse, efter at Anders Nielsen og jeg straks
gav Neergaards Forslag Tilslutning. Vi var jo opdraget under det
i 1872 vedtagne venstrepolitiske Program, hvori det bl. a. hed, at
Junigrundloven var Folkets moralske Ret.
Det var i Virkeligheden Niels Neergaard, som i Ministeriet Klaus
9-