![Show Menu](styles/mobile-menu.png)
![Page Background](./../common/page-substrates/page0166.jpg)
162
gøres Forskel paa Kister, idet der skulde gives lige meget for Ned
sættelsen af Fyrre- eller Egekister i K irkegulvet.33)
Kirkerne fik iøvrigt ret fri Raaderet over Gravene; kun maatte
ingen »nyde« mere end et Gravsted.34) Uden Kirkeværgens Sam
tykke maatte ingen sælge noget Gravsted i K irken eller lade nogen
Grav mure, aabne eller grave,30) end ikke om den døde skulde
have frit Gravsted.36) Ej heller maatte K irkerne bebyrdes med
Vedligeholdelsen af Kirkegaardsgrave eller Gravkapeller, med min
dre K irken nød Stolestadeafgift fra Gravejeren eller havde faaet
en saa rigelig Gave, at Kapellet kunde vedligeholdes deraf.37) Paa
Kirkegaardene i Byerne skulde Gravstederne betales »efter K ir
kens Nødtørft« og Arvingernes Formue; dog skulde de fattige have
Gravstedet frit,38) til Gengæld skulde de jordes paa de Steder,
»hvor Gravsteder af Andre ikke ere saa begierlige«,39) og Magi
straterne skulde forordne de fornødne Vægtere og Stodderfogder
til at kaste Graven og bære den døde til Jorden .40) Ude paa Lands-
bykirkegaardene skulde alle have Gravstedet f rit; en formuende
Bonde maatte dog gerne godvilligt give noget for sit Gravsted,
»dog maa ingen besværes paa sit yderste om noget saadant, under
otte Lod Sølvs Straf«.41) K irkeejerne forsøgte dog til Tider at gøre
gældende, at kun den tiendeydende Husbond havde Ret til fri
Jord, mens de krævede Ligpenge for Hustruer og Tjenestefolk;
men Regeringen værnede ved nye Reskripter om Bondens lov
hjemlede Ret for hele Husstanden.42)
Regeringens skortende Interesse for Begravelsesforholdene, ud
over Gravstedernes økonomiske Værdi og Overensstemmelse med
Rangforordningen, blev i Løbet af det 18. Aarh. mere og mere
mærkbar gennem Kirkernes og Kirkegaardenes voksende hygi
ejniske Forfald. Kirkegravenes Tal steg jævnt i Aarhundredets Løb;
har end den aarlige Tilvækst, skønsmæssigt anslaaet paa Grundlag
af bevarede Kirkebøger, næppe noget Sted oversteget 15 pCt. af
Kirkegaardsgravenes Tal,43) saa har den knappe Plads ført til lige
saa katastrofale Forhold inden- som udenfor Kirkemurene. Kirke
regnskaberne fortæ ller om sammensunkne Kirkegulve, om sam