![Show Menu](styles/mobile-menu.png)
![Page Background](./../common/page-substrates/page0021.png)
gutter har jevnt over en høyere intensitet i leken enn jenter, i
allemiljøer. Både jenter og gutter har høyere intensitet i leken
i natur enn inne og på utelekeplassen. Dette kan bety at både
jenter og gutter finner flere handlingsmuligheter (affordances)
i naturen enn inne og på utelekeplassen. Forskjellenmellom
intensiteten i leken til jenter og gutter er omtrent like stor i
alle tre miljøene.
Våre data bekrefter tidligere funn om kjønnsforskjeller i
den kroppslige lekens intensitet (Sallis et al 2000, Pate et al
2004, Tucker 2008). Kan genetiske forskjeller forklare ulik
intensitet i leken til jenter og gutter?
Noen bruker
biologisk kjønn
for å forklare hvorfor jenter og
gutter viser ulik adferd i enkelte situasjoner
.
Vi ermer opptatt
av
sosialt kjønn
, som kan beskrives som kjønnsforskjeller
skapt gjennomsamspill og interaksjonmed andre. Er det slik
at forskjell i oppdragelse og kultur kan forklare ulik intensitet
i leken til jenter og gutter?
Barnehagens kultur gjenspeiles i hvordan kjønn
kommuniseres (verbalt og kroppslig) og hvordan jenter og
gutter behandles likt eller ulikt av både barn og voksne. Flere
studier fra barnehagefeltet viser at de voksne legger til rette
for ogmotiverer gutter til større utfordringer i den kroppslige
leken enn jenter (Ärlemalm-Hagsèr og Samuelsson 2009).
Dette foregår blant annet ved at voksne kommuniserer anner-
ledesmed gutter ennmed jenter, og at jenter og gutter får ulik
tilbakemelding på identisk lik atferd (Andresen 1990).
I barnehagen lærer barn både av voksne og andre barn hva
det vil si å være jente og gutt. De yngre barna lærer av de eldre.
Barnehagen er en viktig sosialiseringsaktør for barna, og det
er derfor viktig at de ansatte i barnehagen gir jenter og gutter
de samme muligheter og oppmuntring til kroppslig lek.
KORTOPPSUMMERTOGNOENANBEFALINGER
Vår undersøkelse viser at barns kroppslige lek, uavhengig av
alder og kjønn, har høyest intensitet i natur. Samtidig finner
vi ingen forskjell på intensiteten i leken inne og på uteleke-
plassen. Det ser altså ut til at lek i natur i størst grad bidrar
til å etterkomme Helsedirektoratets anbefalinger omhøyt til
moderat aktivitetsnivå.
Med bakgrunn i en vanlig oppfatning om at barn er mer
fysisk aktiv på utelekeplassen, er det oppsiktsvekkende at det å
gå og sitte er de «aktivitetene» sombarna gjørmest. Våre data
bekrefter tidligere funn omat gutter har høyere aktivitetsnivå
i leken enn jenter. Ut fra disse resultatene vil vi anbefale at de
voksne i barnehagen har et spesielt fokus på jentenes kropps-
lige lek. Likestilling handler ikke bare omat alle skal behandles
likt, men omat alle får sammemuligheter. De eldste barna har
høyere aktivitetsnivå enn de yngste inne og på utelekeplassen.
Noe overraskende finner vi liten forskjell i aktivitetsnivået
mellom aldersgruppene når leken foregår i natur.
Umiddelbart kan en anbefaling for å øke intensiteten til
barnas kroppslige lek i barnehagen, være å øke tiden i natur.
Forskning har vist at aktivitet og nærhet til natur eller natur-
lignende områder, kan fremme god helse (Frumkin 2003).
En landsdekkende rapport fra Helsedirektoratet (2012)
viser at 96 prosent av barnehagene i Norge har naturområde
innenfor barnehagens område eller har tilgang til natur-
områder i umiddelbar nærhet til barnehagen. Vi tror at situa-
sjonen i flere av de større byene er noe annerledes. Her må
barnehager ta offentlig transport for å komme til naturom-
råder. Dette krever økt bemanning, noe mange barnehager
ikke har ressurser til.
Derfor mener vi at det er mer realistisk å arbeide med å
utforme utelekeplassene slik at barna får flere reelle hand-
lingsmuligheter (affordances) for kroppslig lek. For å oppnå
dette må utelekeplassen utformes med mer fleksibelt utstyr
og inkludere flere naturelementer. Det er tross alt her barna
leker hver dag!
LITTERATUR
Andresen
, R. (1990): Kjønn og kultur: En studie av voksnes deltagelse i barns
kjønnssosialisering på grunnlag av observasjonsmateriale fra norske barne-
hager. IF-rapport 10. Avdeling for fritids -og kulturfag: Høgskolen i Finnmark.
Ärlemalm
-Hagsèr, E. og Samuelsson, I.P (2009): Många olika genusmönster
existerar samtidig i förskolan. Pedagogisk Forskning i Sverige. Årg 14, nr 2, s
89-109.
Brown
, W.H., Pfeiffer, K.A., McIver, K.L., Dowda,M., Almeida, M.J. & Pate, R.R.
(2006): Assessing preschool children`s Physical activity: The Observational
System for recording Physical Activity in children-preschool version.
Research Quarterly for Exercise & Sport, 77, 167-176.
Frumkin
, (2003): Healthy places: Exploring the evidence. American Journal
of Public Health 93, no.9: 1451-6.
Gibson
, J. (1979): The Ecological Approach to Visual Perception. Boston:
HoughtonMifflin Company
Giske
, R., Tjensvoll, M. og Dyrstad, S. (2010). Fysisk aktivitet i barnehagen. I:
Nordisk barnehageforskning. Vol 3, nr 2 s 53-62.
Gubbels
, J.S., Kremers, S.P.J. and van Kann, D.H.H (2011) Interaction between
Physical
Environment
, Social Environment and Child Characteristics in Determining
Physical Activity at Child care. Health Psychology, Vol 30, No 1, 84-90.
Helsedirektoratet
(2014): Anbefalinger om kosthold, ernæring og fysisk
aktivitet.
Kunnskapsdepartementet
(2006): Veileder for utforming av barnehagens
utearealer.
Osnes
, H., Skaug, H. N. og Kaarby, K. M. E. (2010): Kropp, bevegelse og helse i
barnehagen. Oslo: Universitetsforlaget. 1. utg.
Pate
, R.R., Pfeiffer K. A., Trost, G. S., Ziegler, P., & Dowda, M. (2004). Physical
Activity among children attending preschools. Pediatrics, 114, 1258-1263.
Sallis
, J.F., Prochaska,J.J. and Taylor,W.C (2000): A review of correlates of
physical activity of children and adolscents. Medicine &Science in Sports &
Exercise. Vol 32, No 5, pp 963-975.
Storli
, R. og Hagen, T. L. (2010). Affordances in outdoor environments and
children`s physical activity play in pre-school. I: European Early Childhood
Education Research Journal, vol 18, 4.
Tucker
, P (2008): The physical activity levels of preschool-aged children:
A systematic review. Early Childhood Research Quarterly 23,547-558.
Wolf
, A. (2014): Små barns lek og samspill i barnehagen. Oslo.
Universitetsforlaget.
(I neste nummer presenterer artikkelforfatterne data somviser i hvilken
grad barn har kontakt med voksne og/eller leker med andre barn når de
deltar i kroppslig lek.)
første steg nr
2
|
2015
|
21