![Show Menu](styles/mobile-menu.png)
![Page Background](./../common/page-substrates/page0104.jpg)
101
jeg ikke kan blive Indenrigsminister, er der ingen, jeg hellere vil
betro dette Ministerium til, end dig.« Klaus Berntsen bad mig
komme hen til Anders Nielsen straks, »for vi sidder og er omtrent
færdige med at danne Ministerium.« Jeg kørte selvfølgelig straks
hen til Anders Nielsen og blev i Entréen modtaget af ham og Klaus
Berntsen. Vi gik ind i en Stue ved Siden af den Dagligstue, hvor
de øvrige, der var sket Henvendelse til, var samlet. Klaus Berntsen
og Anders Nielsen gav mig Underretning om, hvem jeg vilde komme
til at sidde i Ministerium sammen med, og spurgte mig paany, om
jeg kunde tænke mig at overtage Indenrigsministeriet, og jeg sagde
ja til Opfordringen. Saa lukkede Anders Nielsen Døren op ind til
Dagligstuen, og jeg blev forestillet for Medlemmerne af det vor
dende Ministerium, som jeg iøvrigt kendte personligt, med Und
tagelse af Frits Biilow og Grosserer Muus. Imellem de vordende
Ministre var ogsaa Højskoleforstander Appel fra Askov. Han havde
betinget sig Lejlighed til at forhandle, ikke alene med sin Kone,
men ogsaa med Lærerne paa Askov Højskole, inden han sagde
endelig Ja til at overtage Stillingen som Kultusminister. Vi gik jo
alle ud fra, at Appel vilde sige endelig Ja, men, sagde Klaus Bernt
sen, jeg er jo nødt til, naar jeg gaar til Kongen med Listen, at
nævne det af Appel tagne Forbehold. Derfor er det nødvendigt i
den Ministerliste, som kommer i Bladene i Morgen, at skrive, at
jeg ad interim har overtaget Kultusministeriet.
Klaus Berntsen tog altsaa ud til Kongen paa Charlottenlund. Vi
andre fik strengelig Paalæg om ikke at maatte sige noget om Mini
steriets Sammensætning, da Kongen selvfølgelig ikke, hverken af
Aftenbladene eller af Løbesedler, maatte se noget som helst om,
hvem de forskellige Ministerier var tiltænkt. Skønt jeg boede lige
ved Siden af, hvor vi havde været samlet, gik jeg tilbage til Hypo
tekbanken og fortsatte mit Arbejde der. Da jeg kom hjem til Mid
dag om ved Klokken seks, fandt jeg selvfølgelig Lejlighed til at
sige min Kone den store Nyhed: at jeg nu skulde være Indenrigs
minister i Ministeriet Berntsen, men hverken til min Datter, der
var hjemme hos os, eller andre sagde jeg noget. Imidlertid kom
et Par Unge i Besøg hos min Datter, kort efter at vi havde spist;
hun foreslog, da Vejret var saa godt, at vi skulde gaa en Tur paa
Langelinie, hvor jeg skulde give Kaffe til hendes Gæster. Jeg sagde
Ja, og min Kone og jeg spadserede ud paa Langelinie og drak
Kaffe i Pavillonen. Da vi maaske nok lidt sent kom tilbage til