![Show Menu](styles/mobile-menu.png)
![Page Background](./../common/page-substrates/page0049.jpg)
42
Italien
15.
Mit første overvældende Indtryk af Venedig var det, at
Intet, jeg i mit Liv havde set af bebygget Jord, kunde
maale sig med selve Byen i Interesse og Skønhed. Hver
Aften sejlede jeg ud fra min Gadedør ind i Eventyrets for
tryllede Land. Ved Arkitekturen paa Piazettaen og Marcus-
pladsen mindedes jeg Schellings Ord om Bygningskunsten
som frossen Musik.
I Rom havde jeg stræbt ved Hjælp af Indbildningskraft
at genopføre et mægtigt Hele ud fra Stumper og Stykker.
Her levede man i en Skønhed og Pragt, som ikke var rin
gere end det antike Roms. Kun Befolkningen, som var
moderne, stemte ikke ret overens med Byen, som var Re
næssance. Saa skønne disse Blondiner end var, med deres
gennemsigtige Flor over de hvide Skuldre, det var dog ikke
disse Dragter, der passede til disse Huse, Pladser og Gon
doler. Men da jeg første Gang var sejlet over til Aka
demiet og saa Salene ligge aabne for mig, en efter den
anden, bedækkede fra øverst til nederst med Bellinier, Car-
paccier, Tizianer, Veroneser, Tintoretto’er, gøs jeg formelig
af Fryd over saaledes at se Fortidens Venedig ligge udbredt for
mine Øjne: Alt dette eksisterer, findes her, er mit! og jeg
følte en Begærlighed som en Forhungret, der føres til et
Bord med udsøgte, duftende Retter og ønsker sig en Haj
fisks Gab.
Venedigs dybeste Ejendommelighed syntes mig den, at
den ikke, som andre Byer, indeholdt Slotte eller Bygninger
med Kunstværker, men selv var et Kunstværk. Intetsteds
havde jeg modtaget et saadant Indtryk af ensartet Kultur.
Akademiet var ikke noget Museum; det rummede kun Male
rier, der var opstaaede i Byen selv. I Dogepaladset fandtes
ingen Scener af Roms Historie, som ellers allevegne, kun i