![Show Menu](styles/mobile-menu.png)
![Page Background](./../common/page-substrates/page0308.jpg)
296
gellertsk salme eller bibelsprog, hun kunde dem udenad
i mængde, Davids 51de salme var hendes yndlingssalme.
Ofte formanede hun de unge; og snart det ene,
snart det andet bibelsprog kom fræm også om dagen
ligesom af sig selv: „kænder du det, min pige?“ Når
så fru Scheuermann kaldte dem til en husgærning og
sagde: „mama er også alt for gudfrygtig,“ svarede bun:
„det kan man aldrig være nok, Charlotte!
E ins ist noth, ach H err dies eine
lehre uns bedenken rech t!“
Siden kunde hun ytre til børnene ligesom undskyldende:
„ja, din moder hun h a r jo så meget a t passe i hu set.“
Alle elskede og ærede de grandmama, skønt hun
dannede en modsætning til de fleste and re; nogen åndelig
indflydelse på dem undtagen på Julie og hendes broder
havde hun dog ikke. Der gik kun et vidnesbyrd ud fra
hende, som vakte ærefrygt, et vidnesbyrd om „den stille
ånds uforkrænkelige væsen“. Hun døde et par måneder
efter vor forlovelse i Julies arme, altid havde hun holdt
så meget af hende.
F ru Scheuermanns mand var ligeledes indvandret
fra Tyskland, hvor hans fader havde været overførster,
broderen var finansråd i Meklenborg-Strelits. S c h e u e r
m a n n var en begavet na tu r og havde hø rt til de rige
grosserere, men Engelskmændene opbragte 1807 alt inden
krigen et af hans største sk ibe; noget efter døde han en
b ra t død. Boet stod i flere år hen uopgjort, så kom
rigsbankforordningen og ødelagde, hvad der var tilbage.
I denne tid havde fru S c h e u e rm a n n , rig t opdragen,
gennemgået de hårdeste prøvelser; på en eneste n a t var
hendes hår blevet gråt. Så længe grandmama endnu
levede i hendes hus, havde hun im idlertid alt i overflod,
og børnene fik en fin opdragelse, siden m åtte hun hjælpe
sig med det mindre. Der var kommet noget koldt, noget
strengt i hendes væsen, lidenskabelig var hun af natur,