![Show Menu](styles/mobile-menu.png)
![Page Background](./../common/page-substrates/page0062.png)
ler som ligner på vår, med foreldreaktiv
tilvenning.Mens vi var i ferdmed å prøve
ut vår egen modell, leste vi en artikkel i
Første steg nr. 3/2013 om en barnehage
som arbeidet på lignende vis (reporta-
sjen fraUtforskerenKanvas-barnehage
i Røyken kommune i Buskerud, Red.s
anm.). Vi har ikke hatt ekstern hjelp til
å utvikle modellen.
ENLIVSNØDVENDIGPROSESS
Tilknytning er en livsnødvendig prosess
som resulterer i et bånd mellom barnet
og omsorgspersonen. Tilknytning er
nødvendig for å sikre egen trygghet og
overlevelse. (Broberg, Hagström, Bro-
berg 2013). De fleste barn har utviklet en
trygg tilknytning til en eller to omsorgs-
personer når de begynner i barnehagen.
Viktige kjennetegn på trygg tilknytning
er omsorgspersonens evne til å roe og
trøste barnet, og barnets evne til å ta
imot trøst, bli rolig og bruke tiden sin
på lek og utforskning. Tilknytningsper-
sonens hovedoppgave er å fungere som
en sikker havn, det vil si ta imot barnet
når det har behov for trøst og omsorg,
og å være en trygg base for barnets
utforsking, lek og læring. Dette er tyde-
lig beskrevet i Trygghetssirkelen, en
modell utviklet for å se barnets behov
og hvordan den voksne kan tilfredsstille
disse på en god måte (Cooper, Hoffman
og Powell i Brandtzæg, Torsteinson &
Øiestad 2013).
Med den tradisjonelle tilvenningen
erfarte vi at vi ikke fikk den nødvendige
tiden til å etablere oss som sikker havn
eller trygg base for det enkelte barn.
Hovedoppgaven for barnehagen i opp-
starten må derfor være å organisere
tilvenningen på en slik måte at barnet
kan oppnå en sekundær tilknytning, det
vil si utvikle en trygg tilknytning til en
ny voksen i barnehagen. Personalet må
få den nødvendige tiden til å lære barnet
å kjenne, slik at han eller hun klarer å roe
og trøste barnet. I tillegg må barnet få
den nødvendige tiden til å bli kjent med
personalet slik at det kan ta imot trøsten,
bli rolig og kunne bruke tiden sin på lek
og utforskning.
JÅTTÅMODELLEN
Jåttåmodellen vektlegger i mye større
grad foreldrenes betydning for barnets
tilvenning. Foreldrene er til stede med
barnet i minst tre hele dager i barne-
hagen. Her har foreldrene ansvaret for
barnet mens det stelles, når det spiser,
sover, leker, og under aktiviteter. Til-
knytningspersonen i barnehagen er til
stede sammen med forelderen, eventu-
elt foreldrene, og tilknytningspersonen
observerer hvordan barnet reagerer, og
likeså hvordan foreldrenemøter barnet.
Etter hvert blir barnet kjentmed tilknyt-
ningspersonen, og denne overtarmer og
mer av omsorgen for barnet. Forelderen
er fortsattmed, og hjelper gjerne til med
praktiske oppgaver i barnehagen. På
denne måten blir forelderen også mer
kjent med barnehagens organisering,
og oppnår bådemer realistiske forvent-
ninger og større grad av trygghet. Dette
får store positive ringvirkninger for det
videre foreldresamarbeidet, noe som
igjen fører til større trygghet for barna.
I Jåttåmodellen foregår tilvenningen
i grupper på to til fire barn. Barn og for-
eldre sammen blir tatt imot i barnehagen
av sin faste tilknytningsperson. Dette
innebærer at foreldrene og tilknytnings-
personen som en representant for per-
sonalet også blir kjent med hverandre
og får anledning til å bygge nettverk.
Barna blir trygge på hverandre og de får
bli kjent med andre foreldre.
ERFARINGER
Høsten 2014 begynte 59 nye barn i Jåttå
barnehage. De pedagogiske lederne
evaluerte tilvenningen ved hjelp av et
skjema for hvert enkelt barn. Foreldrene
har også evaluert ordningenmed tilbake-
meldinger i foreldresamtaler, i tillegg
til en samlet evaluering i Foreldrenes
arbeidsutvalg (FAU).
Generelt sett er personalet i barne-
hagen svært godt fornøyd med tilven-
ningen. Vi synes at vi har lykkes med å
ta i bruk den nye modellen, og at den er
på god vei til å bli implementert i driften
vår. Tilvenningsperioden oppleves som
svært smidig. Barna blir fortere trygge
og perioden oppleves å ta langt kortere
tid enn det vi opplevde før med den tra-
disjonelle tilvenningen.
Barna virker mer fornøyde og gråter
mindre. Dette har klar sammenhengmed
at de lar seg trøste og søker trygghet hos
sine tilknytningspersoner i barnehagen.
Personalet oppgir også at det er enklere å
være en sensitiv voksen, det vil si å lese
barnas signaler og se barnets behov
når de er sammen med foreldrene over
lengre tid. Når personalet tilbringer
mer tidmed foreldrene, får de ogsåmer
informasjon om barnet og familien,
noe som er en god hjelp i den videre
tilknytningsprosessen.
Ytterligere en god hjelp i tilknytnings-
prosessen er bruk av overgangsobjekter
somtutt, fille, kosedyr og bruk av «huset
mitt». Her får foreldrene lime inn bilder
av familiemedlemmer og andre viktige
personer i barnets liv. Evalueringen vår
viser at omtrent to tredeler av barna bru-
ker overgangsobjekter og huset aktivt.
Her må barnehagen arbeide videre for
å få opp bruken, både gjennom bedre
informasjon til foreldrene ombetydnin-
gen av dette, men også gjennom å legge
bedre til rette for at alle kan tamed bilder
til barnehagen. Kanskje vi må ta bilder
selv, eller eventuelt låne kamera hjemtil
noen familier?
Ut fra de pedagogiske ledernes vur-
dering gikk tilvenningen veldig bra for
hele 54 av 59 barn. For fire barn ble det
oppgitt at det var «noen utfordringer»,
og kun ett barn hadde en vanskelig til-
venning, ifølge de pedagogiske lederne.
GODPLANLEGGINGOGGOD
INFORMASJONNØDVENDIG
Også foreldrene er stort sett meget for-
nøyde. De oppgir at de blir godt kjent
bådemed barnehagen, personalet, andre
foreldre og barna på avdelingen. Det at
foreldre og barnehage har god kjennskap
til hverandre er med på å skape sam-
menheng i barnas liv, noe som skaper
forutsigbarhet og trygghet.
Nesten alle foreldre klarte å sette av
en hel uke til tilvenningen. I tillegg til
dette hadde mange barn kortere dager
62
|
første steg nr
2
|
2015