![Show Menu](styles/mobile-menu.png)
![Page Background](./../common/page-substrates/page0085.jpg)
35
dret Begreb), men ved et levende og organisk Baand,
finder det ikke unaturligt, at forestille sig Christus
som Middelpunktet i Slægtens Liv, hvis Reenhed og
Sundhed ogsaa maatte komme de syge Dele tilgode;
skjøndt han maa indrømme, at dette, som alt hvad
der angaaer Tilværelsens, den physiske saavelsom
den moralskes, Grundbetingelser, er ham en Gaade.
Men især bringer hiin Forestilling det fromme Hjerte
til at slutte sig til Christus med en inderlig Kjærlig*
hed, til at betragte sin Stræben efter det Gode, som
en Stræben efter at blive ham liig, og til at forene sit
Haab til den guddommelige Barmhjertighed med den
Tanke, at hele Menneskeheden, ved denne Hellige,
har faaet et større Værd i Guddommens Øine.
Maaden, hvorpaa det Guddommelige har i Chri*
stus forenet sig med det Menneskelige, overgaaer alt
menneskeligt Begreb. Men vi begribe ligesaa lidet,
hvorledes en Verden, som er i Tid og Rum, kan være
grundet i et Væsen, som er uden for Tidens og Rum?
mets Indskrænkning, hvorledes denne Verden, hvor#
ledes vi selv kunne paa engang være af og ved Gud
allene, og dog være for sig bestaaende Væsner, hvor*
ledes i Særdeleshed Mennesket, uagtet dets fuldkorn*
nc Afhængighed af Gud, kan erhverve sig et person*
ligt Værd, paadrage sig personlig Skyld og Ansvar.
Imidlertid dannede sig der tidlig af Christendommens
og den hedenske Philosophies Elementer en christe*
lig Philosophie, der gjorde hiint uudgrundelige For*
hold mellem det Guddommelige og Menneskelige i
Christus til Gjenstand for sin Forsken. Intet var hel*
ler naturligere, og kunde end denne Gaade saalidet
som Philosophiens øvrige Grundopgaver nogensinde
blive opløst, saa forædles og opløftes dog Sjælen, ved
at dvæle ved slige høie Forestillinger, ved mere og
mere at udvikle dem. Kun hvilede Kirken i de første
F. D.
6