![Show Menu](styles/mobile-menu.png)
![Page Background](./../common/page-substrates/page0086.jpg)
36
Aarhundreder ved den rene bibelske Forestilling, at
C-hristus var Guds Søn, at Gud i sin hele Fylde var i
ham, og han, med sit hele Væsen, var i Gud. Men
strax efter at Christendommen var blevet Statsreli*
gion, blev det, ved den første oecumeniske eller ah
mindelige Kirkeforsamling, vedtaget som Betingelse
for den kirkelige Læres Reenhed, hvorledes hiint Fors
hold skulde forestilles. Den nicæiske Kirkeforsamling
af 325 tilføiede de gamle Troens Artikler nærmere
Bestemmelser om Christi Natur og evige Guddom
lige med Faderens; og ved det saa kaldte Athanasii
Symbolum blev Treenighedslæren endnu nærmere og
med største Subtilitet bestemt, samt erklæret for en
Bestanddeel af den Troe, uden hvilken Mennesket ei
kan blive saligt. Vel bør dette Dogma ingenlunde ag*
tes ringe. Hvad der ofte er blevet forebragt til dets
Forhaanelse, er kun grundet paa en plat materialistisk
Forestillingsmaade, der vil dømme over den guddom*
melige Tilværelsesmaade efter de Love, som gjelde
for den Tilværelse, der er i Tiden og Rummet. Men
Treenighedslæren findes dog ikke egentligen og umid*
delbart i Skriften og er saaledes ingen væsentlig Be*
standdeel af den christelige Troe, ligesom der heller
ikke til hine Symbolers dialectiske Bestemmelser af
denne Lære slutter sig saadanne for det gudelige Sind
vigtige Forestillinger, som til den skriftmæssige Lære
om Christus, som Guds Søn, hvorved den ældste
Troesbekjendelse lod det beroe "). Ogsaa er det vist,
*) See
Schleiermachers
»der christliche Glaube«
2
B. S. 686 til En*
den hvor han, i det han erkjender, at Treenighedslæren,
efter sit egent
lige' skriftmæssige Gehalt,
hører til den christelige Troes Væsen, dog
lærer, at den
kirkelige Læresætning, hvorved samme er udtrykt,
ikke er
en væsentlig Bestanddeel af de egentlige Troeslærdomme, eller er af lige
Væ rd med samme, ligesom han og med sin sædvanlige skarpe Diale
tik gjennemgaaer hiin Læresætning. Interessante historiske og dogma*